Ehkäisykielto

Ehkäisykysymys vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen opetuksessa 2000-luvulla
Vanhoillislestadiolaisuuden käytännön toimintaa ja opillisia, Raamatun tulkintaan liittyviä kysymyksiä määrittävä Suomen rauhanyhdistysten keskusyhdistyksen (SRK) johtokunta, sen järjestämät puhujien ja seurakuntavanhinten kokoukset ja vuosikokoukset ovat kannanotoissaan julistaneet ehkäisyn eli hedelmöittymisen rajoittamisen synniksi ja kielletyksi vuodesta 1967 alkaen. Kokouksessa vuonna 1967 todettiin: "Lapsirajoitus on syntiä kaikissa muodoissaan."(Palola 2006, 119.)

Suomen evankelis-luterilainen kirkko omaksui myönteisen kannan ehkäisyyn vuonna 1952 (Hytönen 2003). Vanhoillislestadiolaisuudessakin syntyvyyden rajoittaminen jätettiin vielä 1950-luvulla avioparin ja heidän lääkärinsä ratkaistavaksi. 1950-luvun lopulla ehkäisystä esiintyi sekä liberaaleja että torjuvia kantoja. Herätysliikkeen Raamatun tulkinta kuitenkin kiristyi 1960-luvun loppupuolella, erityisesti pappishajaannuksen jälkeen (Pyysalo 1980). Näin tapahtui myös suhtautumisessa ehkäisyyn ja televisioon. Tällöin yli 2/3 vl-liikkeessä vaikuttaneista papeista oli erotettu tai itse eronnut vanhoillislestadiolaisuudesta, ja valta oli siirtynyt maallikkosaarnaajille.

SRK:n johtokunta, puhujainkokousten päätökset ja julkilausumat eivät ole kyenneet perustelemaan ehkäisykieltoa Raamatulla missään yhteydessä, jossa nämä tahot ovat esittäneet väitteen ehkäisyn synnillisyydestä. Myöskään herätysliikkeen saarnaajat eivät ole kyenneet saarnoissaan eivätkä julkaisuissaan osoittamaan ehkäisykiellolle perusteluja Jumalan sanasta. (Ks. esim. Uljas 2007.)

Seuraavassa tarkastellaan vanhoillislestadiolaisuuden ehkäisykieltoa neljästä näkökulmasta: (1) osoitetaan, etteivät SRK:n ehkäisykiellon perusteluksi ilmoittamat Raamatun kohdat lainkaan koskettele ehkäisykysymystä, (2) osoitetaan, että SRK:n ehkäisykieltopäätös tehtiin vasta 1960-luvulla ja kielto muuttui selvästi tiukemmaksi 1970-luvulla,

(3) osoitetaan, että ehkäisyn syntinä pitäminen on vastoin luterilaista kristinoppia, sekä (4) osoitetaan, että vanhoillislestadiolaisten saarnaajien levittämä käsitys jossain tuonpuoleisessa hedelmöittymistään odottavista ihmislapsista on Raamattuun perustumatonta taikauskoa, jonka kristillinen kirkko julisti harhaopiksi jo 500-luvulla jKr.

Termillä ehkäisy tarkoitetaan tässä raskauden ehkäisyä. Ehkäisykiellolla tarkoitetaan käsitystä, jonka mukaan vanhoillislestadiolaisuudessa on määritelty kaikkien ehkäisymenetelmien ja -välineiden käyttö synniksi. Todettakoon vielä, että tässä kirjoituksessa ei käsitellä aborttikysymystä, koska abortti ei ole ehkäisykeino.

Taustaksi on lisäksi tarpeen todeta, että SRK, Suomen rauhanyhdistysten keskusyhdistys ry. on toiminut yli sata vuotta; se perustettiin vuonna 1906. Nykyisin SRK muodostaa vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen opillisen keskusjohdon. Sen jäseniä ovat paikalliset rauhanyhdistykset.

SRK:n ehkäisykiellolla ei ole perusteita Raamatussa
SRK:n tuoreimmassa, pääsihteeri, teol.maist. Aimo Hautamäen laatimassa julkilausumassa "Oikea ja väärä" (julk. Perhon suviseuroissa 2005) toistettiin jälleen ehkäisyn pitäminen syntinä.

Hautamäki oli liittänyt julkilausumaan kolme viittausta Raamattuun perustellakseen ehkäisyn syntinä pitämistä. Yksikään näistä Raamatun kohdista ei kuitenkaan tosiasiassa koskettele lainkaan perhekokoa eikä siihen vaikuttamista. Ne eivät siten kelpaa perusteluksi väitteelle, että Jumala olisi kieltänyt ihmiseltä lääketieteellisen vaikuttamisen perheen kokoon. Kyseisissä Raamatun kohdissa käsitellään kokonaan muita asioita. Hautamäen viittaukset Raamattuun ovat siten selvästi harhaanjohtavia ja manipuloivia.

Samoilla Vanhan Testamentin kohdilla on myös maallikkopuhuja, dipl. ins. Mikko Uljas perustellut ehkäisykieltoa Päivämiehessä julkaisemassaan artikkelissa (Uljas 2007). Uljas menee jopa niin pitkälle, että hän pitää suuria perheitä suoranaisesti jumalanlapsen merkkinä, joka erottaa oikeat uskovaiset ns. maailman ihmisistä (Uljas 2007). Siten Mikko Uljas edustaa kirjoituksessaan jo varsin pitkälle vietyä "synnyttämällä taivaaseen" -oppia.

Maallikkopuhuja, espoolainen konsultti Raimo Kesäläinen on yrittänyt vakuuttaa ehkäisykiellon tärkeyttä seuraavasti: "Uskovaisina tahdomme ottaa vastaan ne taivaan taimet, lapset, jotka Jumala on hyväksi nähnyt antaa emmekä lähde Jumalan luomisjärjestystä muuttamaan." (Päivämies nro 22, toukokuu 2008.)

Kesäläinen ei tässä yhteydessä perustellut Raamatulla, mistä syystä ehkäisyä olisi sopimatonta käyttää. Hän viittaa tosin epämääräisesti "Jumalan luomisjärjestykseen", mutta ei käy selväksi, millä tavoin se käsite kelpaa perusteluksi ehkäisykiellolle. Siten hänen vetoomuksensa jää lähinnä mielipidekirjoituksen tasoiseksi pyrkimykseksi manipuloida lukijoita ilman reilusti esiin tuotuja perusteluja.

Maallikkopuhuja, eläkkeellä oleva opettaja Esko Lapinoja on kirjoituksellaan Päivämiehessä (21.10.2008) pelotellut ehkäisyä käyttäviä lestadiolais-uskovaisia sillä, että Jumala ottaa heiltä siunauksensa pois:

"Jos lasten lukumäärä tahdotaan itse päättää, luottamus Luojaan on loppunut. Se pahoittaa Jumalan. Elämä alkaa köyhtyä ja tulla järkeileväksi ja kovaksi. Jumalan siunaus menetetään, ja uskon valo sammuu." (Lapinoja 2008.)

Lapinoja ei kuitenkaan osoittanut Raamatusta ensimmäistäkään kohtaa, joka osoittaisi Raamatun mukaiseksi hänen väitteensä siitä, että ihminen menettäisi Jumalan siunauksen, jos hän rajoittaa lisääntymistään. Sananjulistajalta odottaisi raamatullisia perusteluja. Siten näkemys jääkin Lapinojan ikiomaksi keksinnöksi. Lapinojan kirjoitusta voidaan pitää lähinnä taikauskoon taipuvaisille ihmisille suunnattuna pelotteluna. Se voi purra myös sellaisiin vl-uskovaisiin, joilta puuttuu Jumalan sanan tuntemus.

Lapinojan väitteen perusteella valtaosa esimerkiksi suomalaisista perheistä kadottaisi Jumalan siunauksen, koska valtaosassa perheitä rajoitetaan hedelmöittymistä.

Lapinoja sortuukin väärään todistukseen Jumalan sanasta. Raamatun mukaanhan asia ei ole ollenkaan näin. Raamatun mukaan Jumala ei tässä maailmassa erottele niitä, joille hän antaa siunauksensa. Jumala siunaa joka tapauksessa sekä kristittyjä että epäuskoisia. "Hän antaa aurinkonsa nousta niin hyville kuin pahoille ja lähettää sateen niin hurskaille kuin jumalattomille." (Matt.5:45) Jumalan rakkaus kohdistuu erotuksetta jokaiseen maailman ihmiseen. Tämä on Raamatussa todettu ns. pienoisevankeliumissa: "Jumala on rakastanut maailmaa niin paljon, että antoi ainoan Poikansa, jottei yksikään, joka häneen uskoo, joutuisi kadotukseen, vaan saisi iankaikkisen elämän." (Joh. 3:16, Kirkkoraamattu 1992.)

Evankeliumi on ilosanoma erityisesti sen vuoksi, että Jumalan rakkaus kohdistuu todellakin koko maailmaan, siis kaikkiin ja jokaiseen, erottelematta ja lajittelematta.

Ehkäisykiellosta kirjoitti myös rovasti Erkki Puukko hartauskirjoituksessaan Siionin Lähetyslehdessä (nro 8, 2008):

”Vaikka lapsen syntymään liittyy kipu ja leivän tienaamisen vaiva, Jumalan lapset ovat kokeneet, että lasten mukana elämään luvattu suuri siunaus on totta. Jumalan valtakunta on lasten ja lastenkaltaisten valtakunta. - - '''Kun Jumalan lapset haluavat toivottaa lapset tervetulleeksi kotiinsa, he ottavat silloin kotiinsa myös Vapahtajan. Hän on sanonut, että joka ottaa lapsen vastaan hänen nimessään, ottaa vastaan hänet'''.”

Rovasti Puukko viittaa Matteuksen ja Markuksen evankeliumeissa kuvattuun tilanteeseen, jossa opetuslapset olivat juuri hetki sitten kiistelleet keskenään siitä, kuka heistä on tärkein henkilö, ”suurin”. Luemme Markuksen evankeliumista seuraavaa:

"Kuka on suurin?He saapuivat Kapernaumiin. Kotiin tultuaan Jeesus kysyi opetuslapsilta: "Mistä te matkalla keskustelitte?" He olivat vaiti, sillä he olivat väitelleet siitä, kuka heistä oli suurin. Jeesus istuutui, kokosi kaksitoista opetuslastaan ympärilleen ja sanoi heille: "Jos joku tahtoo olla ensimmäinen, hänen on oltava viimeinen ja kaikkien palvelija." Sitten hän asetti heidän keskelleen lapsen, otti hänet syliinsä ja sanoi: "Joka minun nimessäni ottaa luokseen yhdenkin tällaisen lapsen, se ottaa luokseen minut. Ja joka ottaa minut luokseen, ei ota minua, vaan sen joka on minut lähettänyt." (Mk. 9:33-37; ks. myös Matt. 18:1-6, 10-11.)

Rovasti Puukko antaa ymmärtää, että nimenomaan synnyttämällä rajattomasti lapsia ja kieltäytymällä ehkäisystä kristitty ”ottaa kotiinsa Jeesuksen”. Puukko tulkitsee em. evakeliumitekstiä siten, ikäänkuin Jeesus kehottaisi opetuslapsia synnyttämään lapsia.

Tämä hämmästyttävä tulkintavirhe osoittaa, että rovasti Puukko on irrottanut Jeesuksen yksittäiset sanat hänen puheensa kokonaisuudesta ja siitä varsinaisesta tilanteesta, jossa Jeesus sanat lausui. Tällä tavalla toimien rovasti Puukko yrittää siirtää Jeesuksen sanojen arvovallan kokonaan toisen kysymyksen yhteyteen, nimittäin ehkäisykiellon perusteluksi. Tällainen menettely on epäeettistä ja tarkoitushakuista Jumalan sanan tulkintaa.

Jeesus ei kehota evankeliuminkirjoittajan tekstissä opetuslapsia synnyttämään mahdollisimman paljon lapsia. Sellaisesta ajatuksesta ei tässä evankeliumikohdassa ole kyse.

Jeesus puhuu tässä kokonaan muista asioista, tarkkaan sanoen kahdesta asiasta. Ensinnäkin Jeesus opettaa, millainen on Jumalan armon synnyttämä ihmisen mielentila, kun Jumala rakkaudessaan antaa ihmiselle armoevankeliumin lahjana, ansiotta ja ilmaiseksi. Lapsi ottaa sen vastaan lahjana, voimatta ja yrittämättä tarjota mitään Jumalalle vastalahjaksi. Samoin kuten pieni lapsi ottaa vastaan vanhempiensa hoivan ja huolenpidon.

Toiseksi Jeesus tässä esimerkillään kehottaa meitä lähimmäisenrakkauteen. Kohtaamaan yhteiskunnassa vähäisimpänä pidetyn lähimmäisen rakkautta ja armahtavaisuutta tarvitsevana ihmisenä, yhtä tarvitsevana ja meistä riippuvaisena kuin lapsi. Jeesuksen sanoma on tässäkin evankeliuminkohdassa sama: Rakasta lähimmäistäsi niin kuin itseäsi. Me ihmislapset olemme riippuvaisia toinen toistemme huolenpidota ja vastuullisuudesta. Tässä on Jumalan sanan viisaus, joka kantaa aikojen yli.

"Opettaja, mikä on suurin käsky laissa?" Niin Jeesus sanoi hänelle: "'Rakasta Herraa, sinun Jumalaasi, kaikesta sydämestäsi ja kaikesta sielustasi ja kaikesta mielestäsi'. Tämä on suurin ja ensimmäinen käsky. Toinen, tämän vertainen, on: 'Rakasta lähimmäistäsi niinkuin itseäsi'. Näissä kahdessa käskyssä riippuu kaikki laki ja profeetat." (Matt. 22: 36-40.)

Kuten havaitaan, yksikään edellä mainittu ehkäisykieltoa julistanut vl-sananjulistaja ei osoittanut Raamatusta perusteita väitteelleen, että ehkäisy olisi Jumalan sanan vastaista.

Vanhoillislestadiolaiset naiset vaikenevat ehkäisykiellosta
Merkillepantavaa on, että vanhoillislestadiolaiset naiset puolestaan ovat käyttäneet Päivämiehessä hyvin vähän puheenvuoroja ehkäisykiellosta. Asia koskee erityisesti naisia ja äitejä, mutta kieltoa ovat määritelleet, perustelleet ja propagoineet julki yksinomaan miehet. Puhujainkokouksessa tai SRK:n johtokunnassa ei ole koskaan ollut yhtään naista yhdistyksen yli satavuotisen historian aikana.

Ehkäisykiellon raskaimman taakan kantavat vanhoillislestadiolaiset naiset ja lapset. Aivan viime aikoina he ovat nostaneet esiin vaikeuksiaan ja alkaneeet keskustella internetissä anonyymisti. Perheelliset vl-naiset ovat perustaneet ulkopuolisilta suljettuja nettikeskustelupalstoja, joissa he ovat voineet saada vertaistukea ja käydä läpi elämänkokemuksiaan. Näissä ns. "mammayhteisöissä" tai "mammapalstoilla" kotona lasten parissa työskentelevät naiset voivat vaihtaa kokemuksiaan joutumatta poistumaan kodista. Virtuaalisessa keskusteluyhteisössä, jossa kaikki ovat samantyyppisessä elämäntilanteessa, syntyy usein palkitseva yhteishenki ja keskinäinen luottamus. Meri-Anna Hintsalan tutkimuksen (2009)mukaan vanhoillislestadiolaiset äidit saattoivat kokea voimakasta ahdistusta ja jopa kuolemanpelkoa ajatellessaan tulevaisuuttaan ja omien voimiensa riittävyyttä. Naiset eivät kuitenkaan avoimesti kyseenalaistaneet ehkäisykieltoa edes näissä keskusteluissa, vaan pyrkivät lähinnä löytämään uusia voimavaroja jaksamiseensa. Toisaalta, näissä yhteisöissä ei toimita kuitenkaan aivan täysin anonyymisti, vaan yhteisön sisällä ovat osallistujien todelliset henkilöllisyydet tiedossa. Tämä mahdollisti esimerkiksi sen, että mammapalstan luottamuksellisia keskusteluja olikin päätynyt ulkopuolelle, mikä saattoi merkitä lojaliteettiin liian luottavaisesti suhtautuneelle naiselle psyykkistä kuormittumista ja pelkoa, ettei enää tule uskonyhteisöön hyväksytyksi.

Äitiys ja mahdottomuus vaikuttaa omaan ruumiiseensa ja raskaaksi tuloon ovat keskeisin lestadiolaisnaisia keskeinään yhdistävä asia. Sekä raskauteen, synnytykseen, vauvanhoitoon että lasten kasvatuskysymyksiin liittyvät näkemykset ovat erilaisia naisia yhdistävää, yhteistä ja jaettua kokemustietoa. naiseus ymmärretään vanhoillislestadiolaisuudessa nimenomaan ja vain äitiytennä ja tämä äitiys on yhteisöllistä. VL-äitiys saa voimansa yhteisyydestä, yhdessä jaetusta kokemus- ja arvomaailmasta. (Kutuniva 2007.)

Koska äitiyden kuva on kapea ja yksiulotteinen suurperheäitiys, suhde äitiyteen myös erottaa vanhoillislestadiolaisia naisia toisistaan, silloin kun perheeseen ei lapsia synnykään, tai kun perheen lapsiluku jääkin vain muutamaan tai kun nainen jää naimattomaksi ja lapsettomaksi. (Kutuniva 2007.) Erityisen voimakasta toiseutta kokevat ne naiset, jotka eivät löydä puolisoa vl-liikkeen piiristä, sillä liikeken ulkoplisen kanssa avioituminen on synti. herätysliikkeessä vallitsee voimaksa naisenemmistö joten sopivan aviommiehen löytäminen on monelle mahdotonta. Tästä syystä herätysliikkessä on paljon yksin eläviä naisia, jotka ovat uskonopin takia luopuneet puolisosta, omista lapsista ja lapsenlapsista loppuiäkseen. Vapaaehtoisesti, mutta uskonopin vaatimuksesta. Tämä on tietysi varsin raskas henkilökohtainen uhraus.

Yhteinen kieli ja ulospäin siloiseksi, harmoniseksi kuvattu äitiys hallitsee puhetta äitiydestä. Tämä yhteinen puhetapa sivuuttaa ristiriidat ja kyseenalaistammista vaativat asiat. Keskusteluihin on vaikea tuoda yhteisön ajatusten vastaisia kriittisiä näkökulmia esimerkiksi suhteessa ehkäisyn käyttöön tai naisen asemasta yhteisössä. (Kutuniva 2007.)

Näyttää siltä, että osa vl-naisista ei enää suostu hyväksymään heille mmäärättyä naisen ja äidin osaa, vaan he ovat lähteneet kyseenalaistamaan opetusta. heistä osa on tuonut omia kokemuksiaan ja kriittisä näkemyksiään julkisuuteen vanhoillislestadiolaisuuden julkisillakiin keskustelupalstoilla: Hakomaja    Mopin palsta ja[http://http://keskustelu.suomi24.fi/show.fcgi?category=1000000000000003&conference=4500000000000490&subcat=923  Suomi 24 -palsta.

Tammikuussa 2009, Ihmisoikeusliiton nostettua julkisuuteen kysymyksen siitä, rikkooko herätysliikkeen ehkäisykielto kansainvälisiä ihmisoikeussopimuksia, joita Suomi valtiona on sitoutunut noudattamaan, myös jotkut lestadiolaisnaiset ovat tuoneet julkisuuteen käsityksiään. Kotimaa-lehden haastattelussa 28.1.2009 terveydenhoitaja ja suurperheen äiti Terttu Holmi korosti, että naiset ovat joutuneet ottamaan kohtuuttomia terveydellisiä riskejä ehkäisemättömyysvaatimusten seurauksena, ja ovat  joutuneet alistumaan jopa kuolemanvaaraan.

"Vanhoillislestadiolainen kymmenen lapsen äiti, ylikiiminkiläinen terveydenhoitaja Terttu Holmi perää lestadiolaisen liikkeen sisälle aiempaa avoimempaa keskustelua ehkäisyn sallimisesta silloin, kun äidin tai vauvan henki on uhattuna. - Mikään vakaumus ei saa olla niin sydämetön, että se johtaa niin epäinhimillisiin ratkaisuihin kuin mitä osa äideistä on tehnyt kieltäytyessään omantunnon syistä ehkäisystä terveytensä uhalla. Jos vakaumus velvoittaa kuoleman porteilla käymistä, se on liikaa vaadittu!

- Jokaisella ihmisellä on oikeus hyvään hoitoon. Miksi lestadiolaisäiti joutuu miettimään hulluuden rajamaille päätöksensä oikeellisuutta vielä senkin jälkeen, kun lääkärin on suositellut hänelle ehkäisyä painavista syistä?." (Kotimaa 28.1.2009.)

Sananjulistajien tarkoitushakuista Raamatun tulkintaa
Ehkäisykiellolle esitetyt ”raamatulliset” perustelut osoittavat asiantuntematonta, mielivaltaista ja tarkoitushakuista Raamatun lukemista ja siteeraamista. Asiayhteydestään erotettujen, irrallisten Raamatun kohtien käyttö viittaa lisäksi fundamentalismiin. Se taas on ollut varsin vierasta lestadiolaiselle kristillisyydelle aikaisempina vuosikymmeninä.

Ennen julkilausuman perusteluja seuraavassa tarkastellaan sitä vanhoillislestadiolaisten keskuudessa yleistä luuloa, että ehkäisykielto sisältyisi luomiskertomukseen. Vl-puhujat ylläpitävät edelleen sitä luomiskertomuksen tulkintaa, että luomiskertomukseen sisältyisi ”käsky” lisääntyä. Ehkäisykieltoa luomiskertomuksella perustelevat puhujat viittaavat 1. Mooseksen kirjan sanoihin: ”Lisääntykää ja täyttäkää maa.” (1. Moos. 1:28.)

Tämänkaltainen käsitys osoittaa, että Raamattua ei tunneta kokonaisuutena lestadiolaisuskovaisten eikä edes puhujien keskuudessa. Samoin ei ymmärretä, mikä on kristinopin käskyjen olemus.

Raamatun eri osilla on uskomisen näkökulmasta erilaisia tehtäviä. Kristinuskon ydin sisältyy ennen kaikkea Uuteen testamenttiin, armoevankeliumin ja Jeesuksen ristinkuoleman sovitussanomaan. Tämä tosiasia käy hyvin selävksi kun lukee Tunnustuskirjat ja perehtyy muutenkin Lutherin ajatteluun.

Raamatun eri tekstit kuvaavat luonnollisesti Jumalan toimintaa ja vaikutusta maailmankaikkeudessa. Mooseksen kirjaan sisältyvällä luomiskertomuksella on oma erityinen tehtävänsä. Luomiskertomuksen tarkoitus ei ole tarjota kristitylle käytännöllisiä hengellisen elämän ohjeita, vaan se kuvaa kaiken alkua ja luomisen eri vaiheita. Kertomus kuvaa Jumalan luoman maailman ja elämän yleisiä piirteitä, vertauskuvallisella tavalla, jolla myös yksinkertainen, suullisen kertomatiedon varassa elävä paimentolaiskansan jäsen saattoi saada selityksen maailman ja ihmisen synnystä ja tiedon Jumalasta.

Tällaisena kuvauksena sillä on vertauskuvallinen merkitys nykyihmisellekin, joka toki tuntee tieteellisen selityksen lajien kehityksestä. Luomiskertomuksella ei ole Raamatussa kuitenkaan käytännöllisen elämän ohjeiden eikä käskyjen roolia eikä luonnetta.

Toiseksi, ko. Mooseksen kirjan kohdassa käytetty sana "lisääntyä" sisältää rajallisen lisääntymisen erillismerkityksen. Tämä on vanhoillislestadiolaisuudessa jäänyt ymmärtämättä, ilmeisesti siksi, koska harva liikkeen sananjulistajista on perehtynyt Raamattuun sen alkukielillä.

"Jumala siunasi heidät ja sanoi heille: "Olkaa hedelmälliset, lisääntykää (hepr. rabab) ja täyttäkää maa ja ottakaa se valtaanne." (1 Moos. 1:28.)

Heprean lisääntymistä tarkoittava sana 'rabab' merkitsee ”tulla runsaaksi”, ”olla yllin kyllin”, ”olla riittävästi”.

Jumala ei siten ole tarkoittanut, että ihminen saisi luvan lisääntyä maksimaalisesti, eikä hän varsinkaan saa ylikansoittaa elinpiiriään, koko maapalloa, jossa elämme ja asumme. Ihmisen tulee lisääntyä kohtuullisesti, ”riittävästi”, siis niin että ihminen lajina säilyy.

Lisääntyminen on piirre, jonka Jumala asetti luomisessa sanallaan kaikkiin eläviin olentoihin, niin että ne lajeina voivat säilyä sukupolvesta toiseen.

Luomiskertomuksen tiettyä luomisen vaiheesta, lisäntymiskyvyn synnystä, kertovat sanat ”lisääntykää ja täyttäkää maa” eivät suinkaan ole vain ihmisten toimintaan liitettävä piirre, eivätkä siitäkään syystä hengellisen elämän käsky. Jumalan sanat koskevat kaikkia eläviä lajeja yleisenä ominaisuutena. Jumala teki kaikista elävistä olennoista sellaisia, että ne kykenevät lisääntymään ja säilymään lajina. Lisääntyminen on näin elävien eliöiden biologinen lajiominaisuus, jonka Jumala antoi luomisessa kaikille eliöille: ”lisääntykää ja täyttäkää maa”.

Aivan samoin kuin Jumala sanoi: "Tulkkoon valkeus!", ja valkeus tuli (jumala loi sen), samalla tavoin tapahtui lisääntymiskyvyn luomisen kohdalla. Jumala sanoi: "Lisääntykää!", ja elävät olennot saivat tämän ominaisuuden, kyvyn säilyttää lajiaan. Näin Raamattu meille tapahtuneen kuvaa symbolisesti (metaforisesti) eli vertauskuvallisesti). Sana "lisääntykää" ei siis ole tässä merkitykseltään käsky, vaan Jumalan luova teko.

Kuten tunnettua, näin myös tapahtui: kaikki maailman eliölajit pyrkivät lisääntymään, säilyttämään elinvoimansa ja myös sopeutumaan kulloisiinkin olosuhteisiinsa niin että voivat edelleen säilyä ja lisääntyä lajina. Tämän seikan luomiskertomus meille opettaa, ja saman seikan olemme oppineet myös tieteellisenä tietona koulubiologiasta.

Biologinen lisääntymisprosessi on luonnollinen ilmiö eikä sinällään kuulu hengellisyyden piiriin. Tällaisten seikkojen hengellistäminen on lähinnä taikauskoa, eikä sille löydy perusteita Jumalan sanasta.

Vanhassa Testamentissa oleva hengellinen opetus sen sijaan sisältyy ennen kaikkea kymmeneen käskyyn, jotka itse Jumala antoi Moosekselle, ja jotka Luther sittemmin on meille selittänyt Katekismuksessaan. Enempää ehkäisykielto kuin lisääntymiskäskykään eivät sisälly käskyihin. Tämä on loogista, sillä hengellisen elämän lakeihin ei tietenkään ole ollut tarpeen sisällyttää Jumalan jo luomisessa eliöihin liittämiä tyypillisiä ominaisuuksia. Se mikä on jo luomisessa ihmislajilla luonnostaan, ei vaadi erikseen käskemistä.

Lisääntyminen on elävän olennon ominaisuus, ei niihin niiden ulkopuolelta kohdistuva erillinen käsky. Lisääntyminen on samantyyppinen elävän olennon ominaisuus kuin vaikkapa nälkä ja jano, ravinnon hyödyntäminen, kasvaminen, aistiminen ja kullekin lajille tyypillisten piirteiden ilmeneminen. Sellaista mikä on olennolle luontaista, ei tarvitse käskeä.

"Jumala siunasi heidät ja sanoi heille: "Olkaa hedelmälliset, lisääntykää ja täyttäkää maa ja ottakaa se valtaanne. Vallitkaa meren kaloja, taivaan lintuja ja kaikkea, mikä maan päällä elää ja liikkuu." (1. Moos. 1, 28.)

Tässä kohtaa Jumala osoittaa vielä, että ihminen on tietyllä erityisellä tavalla muista elävistä lajeista poikkeava eliö. Hän on ylivertainen järjellisenä olentona. ”Ottakaa se valtaanne.” Tämä taas on nimenomaan ihmistä velvoittava käsky. Sillä järjellisyys ei ole kaikille eliöille luontainen piirre eikä mahdollisuus. Vain ihminen kykenee tiedon ja tieteen avulla hyödyntämään elinympäristönsä mahdollisuuksia ja vaikuttamaan siihen, ratkaisevasti toisella tavoin kuin muut lajit. Ihminen kykenee myös vaikuttamaan omaan terveyteensä, menestymiseensä, elämäntapaansa, ravinnonsaantiin ja toimeentuloonsa, Jumalan antaman järjen ja viisauden avulla kehittämänsä teknologian avulla, esimerkiksi lääketieteen avulla. Lisääntymislääketiede, mukaan luettuna ehkäisykeinot, on siten yksi alue, jonka kehittyminen on Jumalan ihmisen jo luomisessa asettaman lajipiirteen, järjellisyyden tulosta. Tieteet ja teknologia ovat Jumalan lahja ihmiskunnalle.

Tässä on taas syytä tutkia alkukielistä Raamattua. Heprean kielen sana "vallita". hepr. raadaah sisältää merkityksen ”rinnalla kulkemisesta”. Ihminen on siten tarkoitettu jo lajina vaalimaan ja suojelemaan elämää, sillä hän on muun elävän luonnon rinnalla kulkijana riippuvainen maasta ja kaikesta elollisesta.

"- - ja ottakaa se valtaanne. Vallitkaa meren kaloja, taivaan lintuja ja kaikkea, mikä maan päällä elää ja liikkuu"” (1 Moos. 1:28).

Hengellisiä käskyjä sen sijaan ovat VT:ssa juuri ne laintaulut, eli meidän katekismuksestamme oppimamme kymmenen käskyä. Kuten tunnettua, Jeesus ristinkuolemallaan vapautti näitä lakeja vastaan rikkoneen ihmiskunnan Jumalan edessä käskyjen rikkomiseen liitetyistä seuraamuksista, eli iankaikkisesta kuolemasta. Jumala antaa kullekin ihmiselle kaikki rikkomukset ja synnit armostaan anteeksi; "yksin armosta, yksin uskosta, Kristuksen tähden".

Tämän armon uskomisen ehdoksi ei ole Jumala asettanut mitään, ts. ihminen ei voi minkään käskyn täyttämisellä ansaita armoa. Armo on Jumalan lahja.

Uskovaista sitova käsky Jeesuksen armotyön jälkeen on vain se tunnettu kiteytys, jonka Jeesus ilmaisee Matteuksen evankeliumissa: "Opettaja, mikä on suurin käsky laissa?" Niin Jeesus sanoi hänelle: "'Rakasta Herraa, sinun Jumalaasi, kaikesta sydämestäsi ja kaikesta sielustasi ja kaikesta mielestäsi'. Tämä on suurin ja ensimmäinen käsky. Toinen, tämän vertainen, on: 'Rakasta lähimmäistäsi niinkuin itseäsi'. Näissä kahdessa käskyssä riippuu kaikki laki ja profeetat." (Matt. 22: 36-40.)

Seuraavaksi tarkastellaan lähemmin SRK:n julkilausumassaan esittämiä Raamatun kohtia, joilla julkilausuman laatinut pääsihteeri Aimo Hautamäki pyrkii perustelemaan ehkäisykieltoa. Seuraavassa tulee myös osoitetuksi se, että viittaukset Raamattuun ovat tässä yhteydessä harhaanjohtavia eivätkä ne todellisuudessa viittaa ehkäisykieltoon lainkaan. Kiellolla ei siten ole perusteita Raamatussa.

SRK:n vuosikokous toteaa pääsihteeri Aimo Hautamäen laatimassa julkilausumassa: ”4. Jumala on elämän ja kuoleman Herra, elämän luoja ja ylläpitäjä. Hänellä yksin on valta antaa elämä ja ottaa se pois. (1. Sam. 2:6; Job 10:12; Ps. 139:13-16) Ihmisellä ei ole niihin valtaa. Tämä koskee myös eutanasiaa ja aborttia. Lääketieteen tehtävänä on ihmisyyttä kunnioittaen suojata elämää ja lievittää kärsimystä sekä edistää ja ylläpitää terveyttä.” Seuraavassa tarkastellaan kutakin edellä mainittua Raamatun kohtaa erikseen.

'''1) Viittaus Samuelin kirjaan (1. Sam. 2:6)''' Kyseessä on erään Vanhan Testamentin henkilön, Hannan, kiitosrukous. Hanna on toinen Elkana-nimisen miehen kahdesta vaimosta. Hanna oli ollut murheissaan siitä, ettei ollut vastoin toivomuksiaan tullut raskaaksi. Elkanan toinen vaimo, joka oli synnyttänyt lapsia, oli vuosia ilkeämielisesti pilkannut Hannaa tämän lapsettomuudesta.

Rukoiltuaan hartaasti Jumalalta lasta Hannan toive lopulta toteutui. Niin hän toimittaa kiitosrukouksen ja kiittää Herraa. Siinä hän toteaa: ”Herra lähettää kuoleman ja antaa elämän, vie alas tuonelaan ja nostaa sieltä.” (1. Sam. 2:6.) Kiitosrukous, jossa Hanna kiittää Jumalaa siitä, että oli tullut raskaaksi, eikä jäänytkään lapsettomaksi, ei käy mitenkään perusteeksi ehkäisykiellolle. Se kuvaa vain sitä luonnollista kiitollisuutta, jota aviopari tuntee kun hartaasti odotettu lapsi saadaan perheeseen.

Tässä Hannan kiitosrukous kokonaisuudessaan: ”Hanna sanoi hänelle: ’Herrani, niin totta kuin elät, minä olen se nainen, joka viipyi pitkään luonasi rukoilemassa Jumalaa. Tätä poikaa minä rukoilin itselleni, ja Herra antoi minulle mitä pyysin. Nyt minä luovutan hänet Herralle. Olkoon hän Herran oma koko elämänsä ajan."’ Sitten he kumartuivat rukoilemaan Herraa. Hanna rukoili sanoen: ’-- Sydämeni riemuitsee Herrasta, Herra nostaa minun pääni pystyyn. Minä voin rohkeasti vastata vihollisilleni, sinun avustasi minä iloitsen. Vain Herra on pyhä, ei ole toista, meidän Jumalamme yksin on luja kallio. Jättäkää suuret sananne, luopukaa röyhkeistä puheistanne, sillä Herra on Jumala, hän tietää kaiken, hän punnitsee teot. Soturien jouset ovat poikki, mutta maassa makaaviin palaa voima. Jotka kerran elivät yltäkylläisyydessä, saavat niukan leipänsä toisen työssä, mutta niiltä, jotka näkivät nälkää, ei lopu ruoka. Hedelmätön saa seitsemän lasta, mutta se, jolla oli monta poikaa, jää kuihtumaan yksin. Jotka kerran elivät yltäkylläisyydessä, saavat niukan leipänsä toisen työssä, mutta niiltä, jotka näkivät nälkää, ei lopu ruoka. Hedelmätön saa seitsemän lasta, mutta se, jolla oli monta poikaa, jää kuihtumaan yksin. Herra lähettää kuoleman ja antaa elämän, vie alas tuonelaan ja nostaa sieltä. Herra tekee köyhäksi ja antaa rikkauden, painaa maahan ja kohottaa. Hän ylentää tomusta mitättömän ja korottaa tuhkasta köyhän, sijoittaa heidät ylhäisten joukkoon ja antaa heille kunniasijan. Maan perustukset ovat Herran, niiden varaan hän on laskenut maan. Hän pitää huolen omiensa askelista, mutta pahat joutuvat pimeyteen. Omin voimin ei yksikään menesty. Ne, jotka Herraa vastustavat, joutuvat kauhun valtaan, kun Korkein jylisee taivaasta. Herra tuomitsee koko maanpiirin. Hän antakoon voimaa kuninkaalleen, hän kohottakoon pystyyn voideltunsa pään!’ Sitten Elkana meni kotiinsa Ramaan, ja poika jäi pappi Eelin luo palvelemaan Herraa.” (1. Samuelin kirja 1: 26-28.)

'''Hanna siis kiittää Jumalaa siitä, ettei hän jäänyt lapsettomaksi. Tällä Raamatun kohdalla ei ehkäisykieltoa voida perustella.'''

2) Toiseksi julkilausuma perustelee ehkäisykieltoa '''Jobin kirjan jakeella (Job. 10:12):''' ”Sinä annoit minulle elämän, olit uskollinen, sinun huolenpitosi oli suojanani.” Hautamäki on irrottanut jakeen asiayhteydestään Raamatun tekstissä. Se on osa kaikkien tunteman Job-raukan epätoivoista puhetta Jumalalle, joka on piinannut häntä julmasti, lyötyään vetoa Saatanan kanssa palvelijansa Jobin uskollisuudesta. Kun luemme huolellisesti ja useampia jakeita ko. kohdasta Jobin kirjaa, ymmärrämme mistä tässä asiayhteydessä on kyse. Job muistuttaa Jumalaa sitä, miten hän itse, osana ihmiskuntaa, on Jumalan tekoa, ja miten Jumala on aikaisemmin osoittanut häntä kohtaan suopeutta luodessaan hänet. Job moittien ihmettelee nyt, kuinka Jumala on nyt alkanut häntä, omaa luomustaan, ankaralla tavalla kiusata: ”Jumala, älä tuomitse minua syylliseksi! Kerro minulle, miksi käyt oikeutta minua vastaan. Mitä sinä siitä hyödyt, että sorrat minua, että hyljeksit omien kättesi luomusta ja annat menestyksen valaista jumalattomien tiet? Onko sinulla samanlaiset silmät kuin meillä, näetkö sinä samalla tavoin kuin ihminen näkee? Ovatko sinun päiväsi vähät kuin ihmisen päivät, hupenevatko sinun vuotesi niin kuin ihmisen vuodet? Sinä tutkit tarkoin minun rikkomukseni ja otat selvää, mitä syntejä olen ehkä tehnyt, vaikka hyvin tiedät, että en ole syyllinen, ja tiedät, ettei sinun käsistäsi pelasta mikään. Sinun kätesi ovat punoneet minut kokoon. Oletko nyt muuttanut mielesi, aiotko tuhota minut? Muista, että olet itse minut tehnyt maan savesta! Nytkö teet minut maan tomuksi jälleen? Sinä vuodatit minut kuin maidon astiaan, sinä kiinteytit minut muotooni kuin juuston, olet pukenut minut lihaan ja nahkaan, liittänyt luilla ja jänteillä minut kokoon. Sinä annoit minulle elämän, olit uskollinen, sinun huolenpitosi oli suojanani.” (Job 2-12.) Tämä Jobin omaa puhetta oleva teksti on Vanhan Testamentin ja koko Raamatun puhuttelevimpia kohtia ihmisen epätoivosta ja Jumalan kyselemisestä. Puhe kuvaa koskettavasti ihmisen masennusta ja toivottomuutta epäoikeudenmukaisen kohtalon lyömänä.

Kyseessä on puhutteleva runollinen teksti, jossa ei ole lainkaan kyse ehkäisystä eikä ihmisen lisääntymiseen vaikuttamisesta, ei myöskään sellaisen kieltämisestä. Tällä Jobin puheella ei voida mitenkään perustella ehkäisykieltoa.

3) Kolmantena Raamatusta otettuna argumenttina Aimo Hautamäki viittaa '''Psalmeihin (Ps. 139:11-16).''' Psalmi kuuluu kokonaisuudessaan näin:

”Laulunjohtajalle. Daavidin psalmi.

Herra, sinä olet minut tutkinut, sinä tunnet minut Missä olenkin, minne menenkin, sen sinä tiedät, jo kaukaa sinä näet aikeeni. Kuljen tai lepään, kaiken olet mitannut, perin pohjin sinä tunnet minun tekemiseni. Kielelläni ei ole yhtäkään sanaa, jota sinä, Herra, et tuntisi. Sinä suojaat minua edestä ja takaa, sinä lasket kätesi minun päälleni. Sinä tiedät kaiken.

Se on ihmeellistä, siihen ei ymmärrykseni yllä. Minne voisin mennä sinun henkesi ulottuvilta, minne voisin paeta sinun edestäsi? Vaikka nousisin taivaaseen, sinä olet siellä, vaikka tekisin vuoteeni tuonelaan, sielläkin sinä olet. Vaikka nousisin lentoon aamuruskon siivin tai muuttaisin merten taa, sielläkin sinä minua ohjaat, talutat väkevällä kädelläsi. Vaikka sanoisin: "Nyt olen pimeyden kätköissä, yö peittää päivän valon", sinulle ei pimeys ole pimeää, vaan yö on sinulle kuin päivänpaiste, pimeys kuin kirkas valo.

Sinä olet luonut minut sisintäni myöten, äitini kohdussa olet minut punonut. Minä olen ihme, suuri ihme, ja kiitän sinua siitä. Ihmeellisiä ovat sinun tekosi, minä tiedän sen.

Minä olen saanut hahmoni näkymättömissä, muotoni kuin syvällä maan alla, mutta sinulta ei pieninkään luuni ole salassa. Sinun silmäsi näkivät minut jo idullani, sinun kirjaasi on kaikki kirjoitettu. Ennen kuin olin elänyt päivääkään, olivat kaikki päiväni jo luodut. Kuinka ylivertaisia ovatkaan sinun suunnitelmasi, Jumala, kuinka valtava onkaan niiden määrä! Jos yritän niitä laskea, niitä on enemmän kuin on hiekanjyviä. Minä lopetan, mutta tiedän: sinä olet kanssani.” (Ps. 139:1-18.) Tämä psalmi kuvaa Jumalan olemusta, kaikkinäkevyyttä ja kaikkitietävyyttä.

Psalmeissa, joita kokonaisuutena voidaan pitää Raamattuun sisältyvänä runollisena rukouskirjana, voidaan erottaa viisaus-, rukous- ja valitusrunoja. Psalmeissa ei ole varsinaisia hengellisiä käskyjä eivätkä ne kristillisessä tulkintaperinteessä edusta muutoinkaan Raamatun hengellistä ydintä. Kyse on yksinomaan runollisesta kielikuvasta, vertauskuvallisesta puhetavasta, jolla halutaan sanoa painokkaasti, että ihminen on Jumalan luoma ja koko elämämme kuuluu Jumalalle, mennyt, nykyinen ja tuleva. '''Tällä ei siis myöskään voida perustella ehkäisykieltoa. Psalmissa ei viitata sellaiseen.'''

Huolimaton ja mielivaltainen Raamatun irrallisten lauseiden heittely ehkäisykiellon perusteeksi ei voi olla herättämättä vakavia kysymyksiä. Osoittaako tämä synnin käsitteen hämärtymistä ja sekä Raamatun että kristinopin luvattoman heikkoa tuntemusta. Vai onko kyse 1960-luvulla herätysliikkeeseen luodusta kiellosta, jota SRK:n edustajat ja saarnaajat yrittävät kuulijoita ja lukijoita manipuloiden hengellistää, siinä epäonnistuen.

Viidennestä käskystä: ihmisen solut eivät ole ihmisolentoja

Toisinaan vl-saarnaajat ja vanhoillislestadioaliset kirjoittajat perustelevat ehkäisykieltoa viidennellä käskyllä: ”älä tapa”.

Viidennellä käskyllä ei kuitenkaan voi ehkäisyn kieltämistä perustella. Viides käsky koskee Lutherin Ison Katekismuksen selityksen mukaan ihmisten keskinäisiä suhteita. Siittiö ja munasolu eivät ole ihmisiä, vaan ihmisessä olevia soluja. Solut eivät ole ihmisolentoja. Ihmisen solujen hengellistäminen ei ole Raamatun mukaista, vaan taikauskoa.

Viides käsky ei velvoita hedelmöityksen tapahtumiseen eikä kiellä hedelmöityksen rajoittamista.

"Älä tapa" tarkoittaa, että toisen ihmisen tappaminen on synti, mutta syntiä ei ole vain fyysinen hengen riistäminen toiselta. Käsky velvoittaa huolehtimaan lähimmäisestä kaikin tavoin ja toivomaan hänelle hyvää. Myös lähimmäisen tietoinen loukkaaminen, häneen vihastuminen ja hänestä huolehtimatta jättäminen on sama tappamisen synti.

Kun ihminen vihastuu toiselle ja käyttäytyy loukkaavasti häntä kohtaan, esim. käyttää karkeaa kieltä, kiroilee tms., hän syyllistyy Lutherin mukaan tappamisen syntiin. Loukkaamista on pyydettävä anteeksi. Välinpitämättömyys kärsivien ja sorrettujen ihmisten ahdingosta on samoin tappamista. Jumala on tähdentänyt tässä käskyssään ehdotonta lähimmäisenrakkautta ja ihmisten velvollisuutta pyrkiä keskenään hyviin väleihin.

Uskonpuhdistaja Martti Luther selittää Isossa Katekismuksessa viidettä käskyä mm. seuraavasti:

"Tämä käsky tähdentää siis sitä, ettei kenellekään saa tehdä mitään pahaa minkään ilkityön vuoksi, oli se sitten miten ansaittua tahansa, sillä tappamisen ollessa kiellettyä on kielletty myös kaikki tappamiseen mahdollisesti johtavat syyt. Sillä vaikka moni ei tapakaan, hän kuitenkin kiroilee ja toivottaa lähimmäisilleen sellaista mikä, jos se toteutuisi, lopettaisi lyhyeen hänen juoksunsa. Koska tällainen toiseen kohdistuva kärsimättömyys on piintynyt jokaisen luontoon ja on yleinen käytäntö, Jumala tahtoo raivata juuriaan myöten pois ne syyt, joiden vuoksi sydän katkeroituu lähimmäiseen.

Jumala haluaa totuttaa meitä pitämään tätä käskyä koko ajan peilinä silmiemme edessä, ottamaan huomioon hänen tahtonsa sekä jättämään kärsimämme vääryyden hänen haltuunsa luottavaisin sydämin ja hänen nimeään avuksi huutaen. Raivotkoon toiset murhanhimoisessa vihassaan, tehkööt mitä tekevät.

Ihmisen on näin opittava hillitsemään vihansa sekä pyytämään sydämeltään kärsivällisenä ja hyväntahtoisena erityisesti niitä kohtaan, jotka aiheuttavat hänessä suuttumusta, toisin sanoen vihamiehiään kohtaan.

Tehtävämme on nyt painaa mahdollisimman selvästi oppimattomien mieleen, mitä merkitsee käsky "älä tapa".

Koko asian ydin on sen vuoksi ensiksi: Ketään ei saa vahingoittaa kätten teoin eikä myöskään käydä puhein yllyttämään tai neuvomaan sellaiseen.

Ei saa myöskään käyttää eikä suvaita minkäänlaista menettelyä, joka loukkaa toista.

Ja vihdoin, ketään kohtaan ei saa sydämessään kantaa vihaa eikä kenellekään toivottaa suuttumuksen tai kaunan vuoksi pahaa. Ei siis pidä syyllistyä kenenkään ruumiin tai sielun vahingoittamiseen.

Erityisesti tämä käsky kieltää sinua vahingoittamasta sellaista, joka toivoo tai aiheuttaa sinulle pahaa. Onhan pahan tekeminen sellaiselle, joka suhtautuu sinuun hyvänsuovasti tai tekee sinulle hyvää, suorastaan perkeleellistä, ei enää inhimillistä.

Toiseksi: Tätä käskyä ei riko ainoastaan se, joka tekee pahaa, vaan myös se, joka ei tee lähimmäiselleen hyvää, ei estä eikä torju häntä kohtaavaa pahaa, ei suojele eikä pelasta häntä kärsimyksistä ja vammoista, vaikka voisi niin tehdä.

Jos päästät jonkun menemään alastomana, vaikka voisit hänet vaatettaa, olet päästänyt hänet paleltumaan kuoliaaksi. Jos näet jonkun kärsivän nälkää etkä ruoki häntä, jätät hänet kuolemaan nälkään. Samoin jos huomaat, että joku on tuomittu kuolemaan tai on siihen verrattavassa ahdingossa, etkä pelasta häntä, vaikka tietäisit, millä keinoin se kävisi päinsä, olet tappanut hänet. Sinua eivät auta verukkeesi, ettet muka ole avustanut, neuvonut tai teollasi siihen osallistunut, sillä olet kieltänyt häneltä rakkautesi ja evännyt sen hyvän teon, mikä olisi pitänyt hänet hengissä.

Siksi Jumala syystä kutsuu murhaajiksi kaikkia niitä, jotka eivät olet hädässä ja hengenvaarassa lähimmäistä neuvoneet tai auttaneet. Hän antaa viimeisenä päivänä hirveän tuomion langeta heidän ylitseen, kuten Kristus itse julistaa.

Hän on lausuva: "Minun oli nälkä, ettekä te antaneet minulle syödä; minun oli jano, ettekä te antaneet minulle juoda; minä olin outo, ettekä te ottaneet minua huoneeseenne; minä olin alaston, ettekä te vaatettaneet minua; sairaana ja vankeudessa, ettekä te käyneet minua katsomassa." Te olisitte toisin sanoen jättäneet minut ja minun omani kuolemaan nälkään, janoon ja kylmään, petojen raadeltaviksi, menehtymään vankeuteen ja tuhoutumaan hätään. Merkitseekö tämä mitään muuta kuin saada murhaajan ja verikoiran nimi? Sillä vaikka et olisikaan syyllistynyt tuohon tekemällä jotakin, olet kuitenkin antanut onnettomuuden kohdata ja tuhota hänet, mikäli asia on sinusta riippunut.

Tämä on aivan sama asia kuin jos näkisin jonkun kamppailemassa hengestään purjehtiessaan syvillä vesillä tai putoamassa liekkeihin, enkä ojentaisi kättäni temmatakseni hänet turvaan ja pelastaakseni, vaikka voisinkin sen tehdä. Eikö silloin koko maailma pitäisi minua murhaajana ja roistona?

Jumala tarkoittaa siis varsinaisesti, ettemme saa sallia pahaa tapahtuvan yhdellekään ihmiselle, vaan että meidän on kaikin tavoin osoitettava hyvyyttä ja rakkautta, minkä on, sanottakoon se vielä kerran, kohdistuttava erityisesti vihollisiimme. Hyvän tekeminen ystävälle on näet pelkkä pakanallinen hyve, kuten Kristus sanoo Matteuksen viidennessä luvussa." (Luther: Iso Katekismus.)

Vanhoillislestadiolaisten virheellinen tulkinta Lutherin Avioelämästä-teoksesta

Vanhoillislestadiolaiset ovat ehkäisykieltoa perustellessaan viitanneet Lutheriin, joka kirjoitti:

"Sillä tuo sana, minkä Jumala sanoo: 'Olkaa hedelmälliset ja lisääntykää', ei ole käsky, vaan enemmän kuin käsky, nimittäin jumalallinen teko, jonka estäminen tai laiminlyöminen ei ole meidän vallassamme." (Valitut teokset III: Avioelämästä, s. 198.)

Luther kävi taisteluun katolisen kirkon selibaattimääräyksiä vastaan. Katolinen kirkko kielsi ja kieltää yhä paavin, piispojen, pappien, munkkien ja nunnien avioliitot. Luther perusteli näkemystään, todeten että sukupuolisuus ja lisääntymisvietti on Jumalan ihmiseen luoma ominaisuus, jota ei voida verrata kymmeneen käskyyn. Sen olemassaolo "ei ole meidän vallassamme", eli kyseessä on "enemmän kuin käsky”, nimittäin luonnollinen vietti ja voima, seksuaalinen kyky, jonka harjoittaminen on yhtä luonnollista kuin janon ja nälän sammuttaminen. Emme voi hyvin, jos loputtomiin joudumme elämään janon ja nälän vaivaamana. Sukupuolisuus on vastaava luonnollinen tarve.

Lutherin mukaan oli kohtuutonta ja Jumalan tahdon vastaista vaatia kirkon työntekijöitä sitoutumaan naimattomuuteen. Se oli luonnotonta ja Jumalan antaman ominaisuuden ja kyvyn halveksimista (nimimerkki x-vl Hakomajan keskustelupalstalla). Kuten tunnettua, Luther avioitui itsekin, entisen nunnan kanssa.

Vanhoillislestadiolaiset puhujat ovat ymmärtäneet Lutherin sanat ”enemmän kuin käsky” täysin virheellisesti lisääntymisvelvoitteeksi. Sellaista ei Raamattu opeta, eikä Luther myöskään. Näin vanhoillislestadiolaiset ovat kääntäneet Lutherin perustelun ihmisen luonnollisesta, biologiaan pohjautuvasta lajityypillisestä sukupuolisesta halusta päälaelleen ja tehneet ihmisen lisääntymisestä pakollisen osan hengellisyyttä. Tämä on hämmentävä osoitus siitä, miten ohutta ja pinnallista vanhoillislestadiolaisuuden sananjulistajiksi valittujen miesten opillinen ymmärrys saattaa olla.

Ehkäisykiellon painotukset eri aikoina
Ehkäisykielto nousi esiin SRK:n julkilausumissa ja Päivämiehessä 1960-luvulla, samaan aikaan kun suuri joukko vanhoillislestadiolaisia pappeja ja muita teologeja erotettiin, joutui eroon tai itse irrottautui herätysliikkeestä. Vuosien mittaan SRK:n johtokunta ja Päivämies-lehden kirjotiukset ovat painottaneet ehkäisykieltoa eri tavoin. Seuraavassa on kooste määräyksistä eri vuosikymmeniltä.

1)Ennen sotia ei syntyvyyden säännöstelyyn otettu kantaa.

2)Päivämies vuodelta 1957: asia nähdään pariskunnan ja lääkärin välisenä ratkaisuna:

"Kun me yksityiset kansalaiset, avioparit ja kodit olemme lainalaiseen yhteiskuntajärjestykseen sidottuja, olemme me siinä asemassa myöskin laillistettuun lääkärintoimeen nähden...me myös siirrämme vastuun syntyvyyden aiheelliseksi katsotusta rajoittamisesta kokonaan lääkärin vastuulle." (Päivämies 1957)

3) Sen jälkeen kun 2/3 lestadiolaisista papeista oli erotettu tai eronnut herätysliikkeestä, se jäi maallikoiden johdettavaksi. Raamatuntulkintaan ilmaantui voimakkaasti jyrkkenevä ja tiukkeneva linja. Kymmenessä vuodessa suhtautuminen ehkäisyyn muuttui täysin kielteiseksi. Päivämies-lehdessä julkaistiin jyrkkiä kannanottoja asiasta ja ehkäisyn kieltämistä perusteltiin sillä, että ehkäisy merkitsee syyllistymistä murhaan.

"Ehkäisy on saastaisuuden ja murhan synti. Saastaisuutta on sukupuoliyhteys avioliitossa, mutta yritys ehkäistä raskaus. Lisäksi ehkäisy on murha, koska se estää elämän syntymisen…" (Päivämies.14.6.1962)

Virallinen vanhoillislestadiolaisuuden päätös ehkäisyn kieltämisestä tehtiin vuonna 1967. Kannaotossa ehkäisykiellosta tehtiin niin kireä, että vain naisen ehdoton, todettu kuolemanvaara salli ehkäisyn:

"Silloin kun nähdään odottava äiti kuolemanvaaran edessä, saa kristitty myös nähdä Jumalan tahdon ja alistua tarvittaessa äidin hengen pelastamiseksi välttämättömään." (Päivämies 1967)

4) 1970-luvulle tultaessa kieltoa edelleen kiristettiin. Päivämiehen vuonna 1974 julkaisema tulkinta osoittaa, että enää ei sallita edes "erillään olemista" eli selibaattia. Opin määrittelijät sallivat avioparille luvallisena lyhyen selibaattiajan ainoastaan silloin, jos kyseessä on "hetkellinen sairaus":

"...Perhesuunnittelu on synti kaikissa muodoissaan. Ei voi tulla kysymykseen kalenterin seuraaminen, ei edes yhteisestä sopimuksesta erillään oleminen...se on Jumalan Sanan mukaan sallittu vain hetkeksi sairauden vuoksi. Mutta sairauttakaan ei saa tehdä pahemmaksi kuin se todellisuudessa on ja näitä tekosyitä käyttää väärään tarkoitukseen." (Päivämies 1974.)

5) Puhujainkokouksessa kiristettiin tulkintaa edelleen. Päivämies julkaisi vuonna 1979 äärimmäisen tiukan kiellon, joka käytännössä vaati uhraamaan naisen hengen, sillä se ei enää sallinut naisen hengenmenetyksenkään uhalla ehkäisyä:

"Ei milloinkaan eikä missään muodossa ihmiselämän ehkäisy tule Jumalan lapsilla kysymykseenkään. Jumalan lapsina me tiedämme, että se on Pyhä asia Jumalan elämä, ja elämän mahdollisuudet on kätketyt juuri siemeneen. Siksi ei missään muodossa ehkäisyä ole hyväksytty. Vaikka niinkin kävisi että uskovainen äiti taikka lapsi kuolisi synnytyksessä, taikka odotusaikana, niin he pääsisivät taivaaseen." (Päivämies 14.2.1979.)

6) Kieltoa toisteltiin samanlaisena 2000-luvulle saakka. Esimerkiksi toukokuussa 2005 Päivämiehen pääkirjoitus totesi yksiselitteisesti:

"Mitkä tahansa keinot syntyvyyden säännöstelemiseksi on nähty aina synniksi Jumalan valtakunnassa."(Päivämies, 12.5.2005, pääkirjoitus.)

Yllättäen Päivämies kuitenkin julkaisi saman vuoden syksyllä jo eläkkeellä olleen ainakin Pohjoise-Suomessa hyvin tunnetun vanhoillislestadiolaisen kirurgin Pentti Kärkölän haastattelun lokakuussa 2005. Tässä haastatelussa Pentti Kärkölä lausui moniselitteisen ajatuksen, jota alettiin innokkkaasti välittömästi pitää "virallisena uutena ehkäisytulkintana":

"Vaikean sairauden tai muun ylitsepääsemättömän esteen edessä voidaan joutua ratkaisuun, jonka seurauksena uusi raskaus ei ole enää mahdollinen." (Päivämies 12.10.2005)

Lääketieteellisistä syistä ehkäisy näyttäisi Kärkölän käsityksen mukaan olevan sallittu tapauksissa, joissa naisen terveydentila sitä vaatii. Kärkölä ilmaisi asian kuitenkin epämääräisesti, epätäsmällisellä ilmaisulla. Mikä on "ratkaisu jonka seurauksena uusi raskaus ei ole enää mahdollinan"? Nähtävästi kohdunpoisto. Lausuntoa on yleisesti tulkittu siten, kuten useimmat puhujat ovat sen tulkinneet, että jos naisen terveys on mennyt niin huonoksi (esim. tiheiden raskauksien ja synnytysten seurauksena), että terveys ei enää uutta raskautta kestä jaan hengenmeno on vakava uhka, tällöin uskovaisella naisella on mahdollisuus pyytää lääkäriltä kohdunpoistoa. Tähän ratkaisuun viittaa kirjoittajanimimerkki O.M. VL-Foorumilla:

Jotkut vanhoillislestadiolaiset ovat pyrkineet tulkitsemaan kirurgi Kärkölän lausunnon tarkoittavan myös sitä, että uskovainen voisi käyttää normaaleja ehkäisymenetelmiä tapauksessa, jossa raskaus uhkaa naisen terveyttä, joutumatta luopumaan kokonaan kohdustaan. Kyse lienee kuitenkin vain kirugisista toimenpiteistä, jotka ovat sallittuja. Kärkölän lausunnon pohjalta ehkäisyn sallimista koskeva tulkinta on vl-liikkeessä tiukasti torjuttu. Esimerkiksi vl-teologi ja pappi Juhani Alaranta on Siionin Lähetyslehdessä kiistänyt, että ehdottomaan ehkäisykieltoon olisi tehty lievennyksiä (Alaranta 2006). Samoin nettikeskustelija O.M. on todennut: "Jos elimellisen sairauden hoito sitä edellyttää, voidaan tehdä kirurgisia toimenpiteitä, joista voi olla seurauksena lisääntymiskyvyttömyys. Henkisiä sairauksia ja masennusta voidaan hoitaa psyykelääkkeillä ja terapialla. Sellaisissa tapauksissa aviopuolisot voivat yhteisymmärryksessä sopia pidättymisestä." (O.M. 2008.)

Analyysi Alarannan artikkelin rivienvälisestä sisällöstä eli lukuohje: http://keskustelu.suomi24.fi/show.fcgi?category=1000000000000003&conference=4500000000000490&posting=22000000020182839

Kuvitelma hedelmöittymistään odottavien vauvojen varastosta eli ihmisen "pre-eksistenssistä" on hölynpölyä
Lestadiolaisopetuksessa saarnaajat ovat teoretisoineet, että ihminen kykenisi estämään Jumalan ennakkoon päättämää luomistyötä, jos aviopari säännöstelee hedelmöittymistä ja vaikuttaa jollain tavoin perheen kokoon. Monet ehkäisykieltoa puolustavat saarnaajat ovat julkisesti väittäneet, että Jumala on ennakkoon määritellyt jokaiselle perheelle ”oikean” lasten määrän. On ajateltu, että uskovaisen ihmisen, avioparin, tulee pyrkiä täyttämään tämä ajateltu Jumalan ennalta asettama lasten määrä. Jokaisella avioliitossa olevalla naisella olisi siten tietty raskauksien ja synnytysten kiintiö, jonka Jumala on hänelle ennalta ajatellut ja vaatii häntä sen täyttämään.

Esimerkki saarnaaja Einari Rimpiläisen hartauskirjoituksesta Siionin lähetyslehdestä: "Suokoon Jumala, ettei Hänen valtakuntansa sisäpuolella tällaisia huonoja asioita tapahtuisi, ja ettei kenenkään aviosäädyssä olleen tarvitseisi kuoleman hetkellä huutaa, niin kuin erään vaimoraukan, että 'kahdeksan lasta vaaditaan, mutta ei ole kuin kaksi antaa.'”

Edelleen on ajateltu, että tämä tapahtuu siten, että hedelmöitys on pakko sallia niin kauan kuin avioparin on mahdollista biologisesti lapsia hedelmöittää ja niin kauan kuin ihmisen on mahdollista synnyttää, ennen kohdun repeytymistä ja mahdollista naisen hengen menetystä. Hedelmöitystä ei ole luvallista estää millään menetelmällä tai tekemättä jättämisellä.

Sitävastoin hedelmöittymisen edistäminen lääketieteen keinon on hyväksyttävää. Hedelmöitysprosessiin on sallittua vaikuttaa niin päin että hedelmöitys tapahtuu, vaikka luonto (naisen tai miehen elimistö) olisi sitä estämässä.

Tällaisella teoretisoivalla ja fatalistisella uskomuksella ei ole opillista perustaa kristillisessä uskossa eikä Raamatussa. Ajatus on jo lähtökohtaisesti harhainen: kun ajatellaan, että ihmisellä olisi jotakin Jumalalle annettavana, kiistetään Jumalan kaikkivaltius ja Hänen ansiotta ihmiselle antama armonsa.

On epäkristillistä taikauskoa ajatella, että Jumalalla olisi tuonpuoleisessa Jumalan todellisuudessa jokin ihmisvarasto, josta Hän lähettää vauvoja ihmisille. On Raamatun luomiskäsityksen vastaista ajatella, että Jumalalla olisi tuonpuoleisuuden ”varastossaan” kaikkien yksittäisten ihmisyksilöiden biologinen eli aineellinen lähtökohta solutasolla. Jumala ei ole jättänyt taivaaseen "henkilä" jotka muka odottaisivat omaa syntymäänsä eli siirtymistään sopivaan munasoluun tai siittiöön.

Tällaisella käsityksellä ihmisyksilön ennalta olemisesta toisessa todellisuudessa ei ole minkäänlaista perustaa Raamatussa. Raamatun luomiskertomuksen mukaan Jumala loi ihmisen ja tämä luominen on päättynyt. Luomisen jälkeen käynnistyivät luonnolliset elävän olion prosessit, kuten lisääntyminen.

Kaikki ihmisten ”valmistusaineet” ovat siten jo täällä maan päällä, ihmisten elimistössä. Jumala asetti ne ihmiseen luomisessa, kuten Mooseksen kirjassa vertauskuvallisesti ja samalla elävästi ja havainnollisesti kerrotaan. (1. Moos. 1.) Jumala on siten tämän kaiken jo ilmoittanut meille Sanassaan.

Vanhoillislestadiolaisten käsityksellä ihmisen ennalta olemisesta on tunnistettu esikuva kristinuskon aatehistoriassa. Ihmisen ennalta olemista eli oppia sielujen pre-eksistenssistä opetti kirkkoisä Origenes (185–254). Tämä oppi ei ollut suinkaan tämän kristinuskon ensimmäisenä suurena oppineena teologina pidetyn ajattelijan tärkein saavutus, vaan vain yksi hänen kehittelemistään ideoista. Sitä pidettiin kuitenkin harhaoppisena jo hänen elinaikanaan. Oppi torjuttiin lopullisesti Konstantinopolin kirkolliskokouksessa vuonna 553.

On sinänsä mielenkiintoista, että kristillinen ihmiskäsitys kytki jo varhain ihmisyyteen sekä ruumiillisuuden että sielullisuuden, itse asiassa hyvin terveellä ja järkevällä tavalla. Ihminen ei siis ole pelkkä sielu, joka olisi olemassa ”sieluna” ennen sikiämistään.

Jostain toistaiseksi tuntemattomasta syystä vanhoillislestadioaliseen oppiin on putkahtanut tämä ennalta olemassaolon opetus. Sitä ei kristikunta ole pitänyt raamatullisena liki 2000 vuoteen.

Myös apostoli Paavali viittaa tähän pitkässä puheessaan ylösnousemuksesta ja maallisesta ruumiillisuudesta, kirjoittaessaan Korinttolaiskirjeessä: ”Ei kaikkien elollisten ruumis ole samanlainen, vaan ihmisellä on oma ruumiinsa, nelijalkaisilla omansa, linnuilla omansa ja kaloilla omansa.” (1. Kor.15:39.)

Matteuksen evankeliumissa (Matt.22: 23–33) on kertomus, jossa saddukeukset pyrkivät saamaan Jeesuksen ansaan tuonpuoleisuutta koskevalla kysymyksellään. Saddukeukset viittasivat Mooseksen lakiin, jonka mukaan siihen aikaan veljen kuului avioitua edesmenneen veljensä lesken kanssa. Se oli juutalainen tapa ja uskonnon silloinen vanha määräys.

Saddukeukset kyselivät ilkkuen Jeesukselta, kenen puoliso tämä usean veljeksen vaimona elämänsä elänyt nainen sitten taivaassa mahtaakaan olla. Tässä saddukeusten kysymyksessä on asiallisesti täsmälleen sama ajatus kuin niillä vl-”sananselittäjillä”, jotka vaativat vaimoja synnyttämään ”kaikki lapset jotka Jumala on aikojen alussa määrännyt”. Eli he asettavat tässä elämässä olemassa olevat inhimilliset ihmiset (vauvat ja avioparit ja heidän lapsensa) olemaan olemassa sellaisessa tuonpuoleisuudessa, jossa ei Raamatun mukaan kerta kaikkiaan olla kenenkään aviopuolisoita, ei myöskään kenenkään lapsia, leskiä eikä muitakaan sukulaisia inhimillisessä ja maanpäällisessä mielessä.

Jeesus vastasi heille: "Te kuljette eksyksissä, koska ette tunne pyhiä kirjoituksia ettekä Jumalan voimaa. Ei ylösnousemuksessa oteta vaimoa eikä mennä vaimoksi. Ylösnousseet ovat kuin enkelit taivaassa. -- ettekö ole lukeneet, mitä Jumala on teille sanonut: 'Minä olen Abrahamin Jumala, Iisakin Jumala ja Jaakobin Jumala'? Ei hän ole kuolleiden Jumala, vaan elävien." (Matt. 22: 29-32.)

Jeesus vastasi näille kysyjille täysijärkisesti ja loogisesti: tämän inhimillisen elämän asiat eivät kuulu tuonpuoleisuuden maailmaan. Jumala on luonnollisina maan olentoina elävien ihmisten Jumala. Ihminen elää elämäänsä tässä ja nyt. Meidän on turhaa vaivata päätämme tuonpuoleisuuden olomuotoja spekuloimalla, eli pohtien missä lapsemme ovat ennen hedelmöittymistä. Me emme ole aviopareina, emme perheinä, emme kenenkään lapsina emmekä puolisoina, emme miehinä emmekä naisina olemassa tuonpuoleisessa, Jumalan luona.

Eivät myöskään meidän siittiömme eivätkä munasolumme ole ennen syntymää odottamassa Jumalan luona ilmestymistään maan päälle. Me olemme ihmisiä ja sidoksissa tähän ihmismäisyyteemme, normaaliin biologiaan ja fysiologiaan, jonka Jumala meille luomisessa antoi. Kukin ihmispersoona kehittyy omaksi persoonallisuudekseen perimän ja ympäristön vaikutuksesta. Häntä ei ole persoonana olemassa ennen syntymäänsä.

Voimme siis todeta, että kaikki maailmaan syntyvät ihmiset ovat jo olemassa maan päällä, nyt ja tulevaisuudessa elävien ihmisten elimistössä.

Jumala loi ihmiskunnan luomisessa, ja kaikki mahdolliset ihmiset ”on jo luotu”. Jumalan todellisuus tuonpuoleisessa on tyystin erilainen todellisuus kuin ihmisten todellisuus. Tästä Jeesus selkein sanoin muistuttaa.

Jeesus osoitti, että on ihmiseltä harhaoppista sekoittaa tuonpuoleisuuteen liittyviä asioita tämänpuoleiseen arkielämään. Tällaiseen harhaiseen ajatteluun syyllistytään silloin, kun fatalistisesti ajatellaan, että Jumala olisi ennakkoon päättänyt ihmisen syntymisestä yksilöiden solutasolla, ja ihmisellä olisi muka valtaa ja mahdollisuuksia ”muuttaa” Jumalan luomistyötä. Sellainen ajattelu on lisäksi Jumalan kaikkivaltiuden häpäisemistä. Ihminenkö pystyisi estämään Jumalan työtä?

Lähteet
Alaranta, J. 2006. Onko meitäkin moneksi? Siionin Lähetyslehti nro 10/2006.

Alasuutari, P. 1992. Ehkäisyn kiellon synty ja umpikuja vanhoillislestadiolaisessa herätysliikkeessä. Sosiologia 1992, nro 2, s. 106–115.

Ehkäisy ja perhesuunnittelu -sivusto. Vanhoillislestadiolaisuus kriittisessä valossa, laat. Admata. 

Hintsala, M-A. 2007. Mammapalstat: voimaantuminen vanhoillislestadiolaisten äitien internetyhteisöissä. Kirkkososiologian pro gradu -tutkielma. Helsinki: Helsingin yliopiston teologinen tiedekunta.  Hintsala, M-A. 2009. Vanhoillislestadiolaiset äidit kommunikoivat verkossa. Teologia.fi -nettijulkaisu. 

Hytönen, M. 2003. Kirkko ja nykyajan eettiset kysymykset. Kirkon tutkimuskeskuksen julkaisuja 80. Tampere: Kirkon tutkimuskeskus, 2003.

Kaartinen-Koutaniemi, J. 2004. Armon pitkä matka. Vantaan Lauri 8.9.2004. 

Kutuniva, M. 2007. Äitiys yhdistää ja erottaa vanhoillislestadiolaisia naisia: uskonto ja sukupuoli -kollokvio 2007. Teologia.fi -nettijulkaisu. 

Lapinoja, E. 2008. Matkaevääksi: Lapset ovat Jumalan lahjaa. Päivämies 22.10.2008. 

Luther, M. 1959. Valitut teokset III: Avioelämästä. WSOY, Porvoo.

Luther, M. Tohtori Martti Lutherin Iso Katekismus. Evankelis-luterilaisen kirkon Tunnustuskirjat. Cop. Kirkon keskusrahasto. 

Nissinen, A.-L. & Rentola, S. 2006. Vanhoillislestadiolaisten suurperheiden vanhempien voimavarat ja niiden vahvistaminen. Jyväskylän ammattikorkeakoulu, sosiaali- ja terveysala, hoitotyön koulutusohjelma, opinnäytetyö. 

Oikea ja väärä. SRK:n julkilausuma 2.7.2005, Perhon suviseurat. 

O.M. 2008. Ehkäisyn historiaa kristinuskossa. VL-Foorumi 17.10.2008. 

Origenes. Wikipedia. 

Palola, A-P. 2006. Suvi on läsnä: sata vuotta suuria seuroja. Oulu: SRK.

Puukko, E. 2008. Lapsi – Jumalan lahja. Siionin Lähetyslehti 9(2008).

Pyysalo, R. 1980. Herätysliikkeiden asenteissa tapahtuneista muutoksista kymmenvuotiskautena 1962–1972. – Spiritus et institutio ecclesiae. Libellus in honorem Erkki Kansanaho. Editor Juha Pihkala. Suomen Kirkkohistoriallisen Seuran toimituksia 117. Helsinki: Suomen Kirkkohistoriallinen Seura.

Päivämies-lehden vuosikerrat.

Ruokokoski, A. "Ei musta oo isänä siihe mihi naiset on": nuorten monilapsisten vanhoillislestadiolaisten isien ajatuksia isyydestä ja äitiydestä. Sosiologian pro gradu -tutkielma. Jyväskylän yliopisto. 

Uljas, M. 2007. Matkaevääksi: Lapset – Herran lahja. Päivämies 8.8.2007. 

Vakaumus voi viedä kuoleman porteille. terveydenhoitaja Terttu Holmin haastattelu. Kotimaa 28.1.2009

x-vl 2008. SRK ja sen suhtautuminen perhesuunnitteluun. Puheenvuoro Hakomaja-foorumissa 10.11.2008

- -

Monet vanhoillislestadiolaiset naiset ja äidit, samoin heidän puolisonsa, suurperheiden isät ovat kokeneet suuren perheen ja tiukan synnytystahdin taakaksi ja kokevat kärsivänsä tilanteesta sekä psyykkisesti että fyysisesti. Monet ovat kokeneet myös perheitä ja lasten syntymävälejä koskevan kontrollin rauhanyhdistyksellä ja vl-yhteisön piirissä yleensäkin melko ahdistavaksi.

Toisaalta monet vanhoillislestadiolaiset naiset ja miehet nimenomaan haluavat itselleen suuren perheen ja kokevat elämänsä onnelliseksi ja rikkaaksi. He kokevat juuri ehkäisemättömyydellä toteuttavansa Jumalan tahdon.

Kommentoi tämän sivuston tietoja
Jos haluat kommentoida sivustoa, kertoa omista kokemuksistasi tai keskustella ehkäisykiellosta, kirjoita "Hakomaja"-keskustelupalstalle: Palstalle on mahdollista kirjoittaa rekisteröitymättä. Hakomaja-keskustelupalstan ylläpitäjä Admata ei ole vastuussa tämän sivuston tiedoista.

Tämän sivuston laatija pyrkii vastaamaan kysymyksiin Hakomajassa.

Kiitos kommenteistasi!

Keskustelua Suomi24:ssä

 * Seppo Lohen lausunto Kalajokilaakso-lehdessä 1.7.2008, keskustelu


 * Esko Lapinojan kirjoitukseen liittyvä keskustelu


 * Ehkäisykiellon historiallisista syistä


 * Gallup Jumalan vauvavarastosta?


 * Naisen ankara kohtalo


 * Ehkäisykielto Raamatun valossa
 * Missä voi äiti puhua?


 * Mut on aivopesty


 * VL-nainen on vahva, aktiivinen selviytyjätyyppi
 * Jos ehkäisy olisi murhan synti
 * Uskovainen mies ja seksi
 * Odotan yhdeksättä lasta
 * Tein Raamattu-haku -testin
 * Nainen pelastuu synnyttämällä
 * Masentunut ja ehkäisy
 * Ehkäisyä koskevat Raamatunpaikat

Keskustelua aiheesta Mopin palstalla

 * Avioliitto ja perhe

Katso myös

 * Wikipedian artikkeli aiheesta


 * Ihmisoikeusliitto selvittää "lestadiolaisten ehkäisykieltoa". Kotimaa 16.1.2009.


 * Ihmisoikeusliiton kanta "ehkäisykieltoon" alkaa hahmottua. Kotimaa 22.1.2009.


 * Ehkäisemättömyys on sisäistetty tulkinta vanhoillislestadiolaisessa liikkeessä. Kotimaa 23.1.2009.


 * Risikko: Naisilla oikeus päättää ehkäisystä. Kotimaa 3.2.2009.


 * Ihmisoikeusliitto pohtii nyt kirkon ja vanhoillislestadiolaisen liikkeen roolia ehkäisykieltoasiassa. Kotimaa 4.2.2009.


 * Outi känner sig inte som elvabarnsmor. Hufvudstadsbladet 22.1.2009.


 * ”Svaren finns i Bibeln”. Hufvudstadsbladet 22.1.2009.