תגובה למאמר חמישי

המאמר משלב מספר דיספלינות: חינוך, תקשורת, סוציולוגיה, פסיכולוגיה - עולמות תוכן שכל אחד מהם הוא תחום מחקר מרתק ועשירה החל טכנולוגיה שבצורתה הנדונה אינטרנט כחלק מהמרחב הביתי, אבחנה בין מרחב פרטי לציבורי, פרטיות בכלל ופרטיות של ילדים בפרט(משמעויות והשפעות), רגולציה באינטרנט , שימושים של ילדים באינטרנט, עולם הילדות והמבוגרים תוך התייחסות להגדרות ולשינויים ומערכת היחסים החדשה בניהם, ההורה כרגולטור- גישות והצגת גישה חדשה בהתאם למדיום החדש. מלבד ההבחנות בין מגוון נושאים רחב זה וההקשרים בינהם, מעניין לעקוב אחרי ההיסטוריה ולראות איך אותם עולמות תוכן נבדקים שוב ושוב שהשינוי הוא במדיום חדש, ומתוקף היותו חדש הוא נתפס כמאיים. שכן הטכנולוגיה המתפתחת טומנת בתוכה כל פעם סכנות חדשות. זאת לצד הראייה הרחבה המציגה שינויים חברתיים כתוצאה מטכנולוגיית תקשורת זו או אחרת.

אין ספק שבגלל ריבוי הדיספלינות אותו נושא מחקר יקבל משמעויות והמלצות אחרות.

כסטודנטית לתקשורת, הרואה באמצעי התקשורת בכלל ובטלויזיה ואינטרנט בפרט כמדיום נטרלי שהשפעתו על ילדים, לטוב או לרע, תלוי חינוך. כך שלהבדיל מהאסכולה הרואה בטלוויזיה / אינטרנט כשלילי, אני חושבת שבהכוונה ראויה של הורה והיכולת לתת לילד לכלים להבחין בין טוב או רע, גם תוך כדי התנסות היא הדרך האופטימלית בין שמירת הפרטיות של הילד והיכולת להעניק לו כלים לניצול אופטימלי של המדיום. זאת להבדיל מההכוונה המגבילה- גישה שלטעמי מעוררת אנטיגוניזם.