Ehkäisykielto

Vanhoillislestadiolaisuuden opillisia kysymyksiä määrittävä Suomen rauhanyhdistysten keskusyhdistyksen (SRK:n) johtokunta, sen järjestämät puhujien ja seurakuntavanhinten kokoukset ja vuosikokoukset ovat kannanotoissaan tuominneet perhesuunnittelun synniksi ja kielletyksi 1960-luvulta alkaen.

Suomen evankelis-luterilainen kirkko omaksui myönteisen kannan ehkäisyvälineiden käyttöön vuonna 1952 (Hytönen 2003). Vanhoillislestadiolaisuudessa syntyvyyden säännöstely jätettiin 1950-luvulla avioparin ja heidän lääkärinsä ratkaistavaksi. Vanhoillislestadiolaisuuden opillinen linja kuitenkin kiristyi 1970-luvulle tultaessa (Pyysalo 1980). Näin tapahtui myös ehkäisy- ja televisiokiellon osalta.

Raamatullisia perusteluja ehkäisykiellolle ei ole kyetty osoittamaan missään yhteydessä, jossa SRK:n johtokunta on esittänyt asiasta julkilausumia. Myöskään herätysliikkeen saarnaajat eivät ole saarnoissaan tai julkaisuissaan kyenneet osoittamaan ehkäisykiellolle perusteluja Jumalan sanasta.

Seuraavassa tarkastellaan vanhoillislestadiolaisuuden ehkäisykieltoa kolmesta näkökulmasta: (1) osoitetaan, etteivät SRK:n ehkäisykiellolle ilmoittamat Raamatun kohdat lainkaan koskettele ehkäisykysymystä, (2) osoitetaan, että SRK:n ehkäisykielto syntyi vasta 1960-luvulla ja muuttui selvästi tiukemmaksi 1970-luvulla, sekä (3) osoitetaan, että vanhoillislestadiolaisten saarnaajien levittämä käsitys jossain tuonpuoleisessa hedelmöittymistään odottavista ihmislapsista on suorastaan kauhistuttavaa Raamattuun perustumatonta taikauskoa.

SRK:n ehkäisykiellolla ei ole perusteita Raamatussa
SRK:n viimeisimmässä, pääsihteeri Aimo Hautamäen laatimassa julkilausumassa "Oikea ja väärä" (Perhon suviseuroissa 2005) toistettiin jälleen ehkäisyn pitäminen syntinä. Hautamäki oli liittänyt julkilausumaan kolme viittausta Raamattuun perustellakseen ehkäisyn syntinä pitämistä. Yksikään näistä viittauksista ei kuitenkaan tosiasiassa koskettele lainkaan sitä asiaa, että Jumala olisi kieltänyt ihmiseltä lääketieteellisen vaikuttamisen perheen kokoon. Ko. Raamatun kohdissa käsitellään kokonaan muita asioita. Siten Hautamäen viittaukset Raamattuun ovat selvästi harhaanjohtavia ja ilmeisen manipuloivia. Kiellolle esitetyt ”raamatulliset” perustelut osoittavat huolimatonta, asiantuntematonta ja mielivaltaista Raamatun lukemista. Tämänkaltainen asiayhteydestään erotettujen, irrallisten Raamatun kohtien käyttö viittaa lisäksi fundamentalismiin, joka oli alun alkaen vierasta lestadiolaiselle kristillisyydelle eikä ole kuulunut sen Raamatun tulkinnan perinteeseen.

Ennen julkilausuman esittämiä perusteluja tarkastelen sitä vanhoillislestadiolaisten keskuudessa yleistä luuloa, että ehkäisykielto sisältyisi luomiskertomukseen. Yleisesti vl-saarnaajat ylläpitävät nykypäivänä sitä luomiskertomuksen tulkintaa, että luomiskertomukseen sisältyy ”käsky” lisääntyä, ja tästä syystä ehkäisy olisi syntiä. Ehkäisykieltoa perustelevat puhujat viittaavat 1. Mooseksen kirjan sanoihin: ”Lisääntykää ja täyttäkää maa.” (1. Moos. 1: 28.)

Tämänkaltainen käsitys osoittaa, että lestadiolaisuskovaisten eikä edes saarnaajien keskuudessa tunneta Raamattua kokonaisuutena. Raamatun eri osilla on uskomisen näkökulmasta erilaisia tehtäviä. Kristinuskon kannalta Jumalan sanan ydin sisältyy ennen kaikkea uuteen Testamenttiin, armoevankeliumiin ja Jeesuksen ristinkuolemaan. Lukemalla Tunnustuskirjat ja perehtymällä muutenkin Lutherin ajatteluun tämä käy hyvin selväksi.

Raamatun eri tekstit kuvaavat luonnollisesti Jumalan toimintaa ja vaikutusta maailmankaikkeudessa. Vanhassa Testamentissa kuvataan paljon ko. tekstien syntyajan ihmisten elämäntapaa ja käytännön elämän määräyksiä, joilla ei ole merkitystä kristinuskon tämän päivän käytännössä (esimerkiksi määräykset ruokatavoista, naisten ja lasten asemasta, orjien pitämisestä, seksuaalitavoista, eläinuhrien uhraamisesta jne.).

Mooseksen kirjaan sisältyvällä luomiskertomuksella on oma erityinen tehtävänsä. Luomiskertomuksen tarkoitus ei ole tarjota kristitylle käytännöllisiä hengellisen elämän ohjeita, vaan se kuvaa kaiken alkua, luomisen eri vaiheita. Kertomus kuvaa Jumalan luoman maailman ja elämän yleisiä piirteitä.

Tällaisena kuvauksena sillä on vertauskuvallinen merkitys nykyihmisellekin, joka toki tuntee tieteellisen selityksen lajien kehityksestä. Luomiskertomuksella ei ole Raamatussa kuitenkaan käytännöllisen elämän ohjeiden eikä käskyjen roolia eikä luonnetta.

Luomiskertomuksen luomisprosessin tiettyä vaihetta kuvaavat sanat ”lisääntykää ja täyttäkää maa” eivät suinkaan ole vain ihmisten toimintaan liitettävä piirre, eivätkä siten hengellisen elämän käsky. Nämä Jumalan sanat koskevat kaikkia eläviä lajeja yleisenä ominaisuutena. Jumala teki kaikista elävistä olennoista sellaisia, että ne kykenevät lisääntymään. Lisääntyminen on näin elävien eliöiden biologinen lajiominaisuus, jonka Jumala antoi luomisessa kaikille eliöille: ”lisääntykää ja täyttäkää maa”.

Kuten tunnettua, näin myös tapahtui: kaikki maailman eliölajit pyrkivät lisääntymään, säilyttämään elinvoimansa ja myös sopeutumaan kukin olosuhteisiinsa niin että voivat säilyä ja lisääntyä lajina. Tämä kertoo luomiskertomus, ja saman olemme oppineet jo koulubiologiasta.

Vanhassa Testamentissa oleva kristillinen, hengellinen opetus sisältyy ennen kaikkea käskyihin, jotka itse Jumala antoi Moosekselle. Ehkäisykielto tai lisääntymiskäsky ei niihin sisälly. Tämä on loogista, sillä hengellisen elämän lakeihin ei tietenkään ole ollut tarpeen sisällyttää eliöiden luonnollisia, Jumalan niihin jo luomisessa liittämiä tyypillisiä ominaisuuksia. Se mikä on jo luomisessa ihmislajilla luonnostaan, ei vaadi erikseen käskemistä.

Lisääntyminen on elävän olennon ominaisuus, ei niihin niiden ulkopuolelta kohdistuva erillinen käsky. Lisääntyminen on samantyyppinen elävän olennon ominaisuus kuin vaikkapa ravinnon hyödyntäminen, kasvaminen, aistiminen ja kullekin lajille tyypillisten piirteiden ilmeneminen. Sellaista mikä on luontaista, ei tarvitse käskeä.

"Jumala siunasi heidät ja sanoi heille: "Olkaa hedelmälliset, lisääntykää ja täyttäkää maa ja ottakaa se valtaanne. Vallitkaa meren kaloja, taivaan lintuja ja kaikkea, mikä maan päällä elää ja liikkuu." (1. Moos. 1, 28.)

Tässä kohtaa Jumala osoittaa, että ihminen on tietyllä erityisellä tavalla muista elävistä lajeista poikkeava eliö. Hän on ylivertainen järjellisenä olentona. ”Ottakaa se valtaanne.” Tämä taas on nimenomaan ihmistä velvoittava käsky. Sillä järjellisyys ei ole kaikille eliöille luontainen piirre eikä mahdollisuus. Vain ihminen kykenee tiedon ja tieteen avulla hyödyntämään elinympäristönsä mahdollisuuksia ja vaikuttamaan siihen, ratkaisevasti toisella tavoin kuin muut lajit. Ihminen kykenee myös vaikuttamaan omaan terveyteensä, menestymiseensä, elämäntapaansa, ravinnonsaantiin ja toimeentuloonsa, Jumalan antaman järjen ja viisauden avulla kehittämänsä teknologian avulla, esimerkiksi lääketieteen avulla. Lisääntymislääketiede, mukaan luettuna ehkäisykeinot, on siten yksi tällainen alue, jonka kehittyminen on Jumalan ihmisen jo luomisessa asettaman lajipiirteen, järjellisyyden tulosta. Tieteet ja teknologia ovat Jumalan lahja ihmiskunnalle.

Hengellisiä käskyjä sen sijaan ovat juuri ne laintaulut, eli katekismuksen kymmenen käskyä. Kuten tunnettua, Jeesus ristinkuolemallaan vapautti näitä lakeja vastaan rikkoneen ihmiskunnan Jumalan edessä kaikista rikkomuksesta. Jumala kuitenkin antaa kullekin ihmiselle kaikki rikkomukset ja synnit armostaan anteeksi; yksin armosta, uskon kautta. Tähän armon uskomisen ehdoksi ei ole Jumala asettanut mitään, ts. ihminen ei voi minkään käskyn täyttämisellä armoa ansaita.

Uskovaista sitova käsky Jeesuksen armotyön jälkeen on vain se tunnettu kiteytys, jonka Jeesus ilmaisee Matteuksen evankeliumissa: "Opettaja, mikä on suurin käsky laissa?" Niin Jeesus sanoi hänelle: "'Rakasta Herraa, sinun Jumalaasi, kaikesta sydämestäsi ja kaikesta sielustasi ja kaikesta mielestäsi'. Tämä on suurin ja ensimmäinen käsky. Toinen, tämän vertainen, on: 'Rakasta lähimmäistäsi niinkuin itseäsi'. Näissä kahdessa käskyssä riippuu kaikkilaki ja profeetat." (Matt. 22: 36-40.)

Seuraavaksi tarkastellaan lähemmin SRK:n julkilausumassaan esittämiä Raamatun kohtia, joilla julkilausuman laatinut pääsihteeri Aimo Hautamäki pyrkii perustelemaan ehkäisykieltoa. Seuraavassa tulee myös osoitetuksi se, että viittaukset Raamattuun ovat tässä yhteydessä harhaanjohtavia eivätkä viittaa ehkäisykieltoon. Kiellolla ei ole perusteita Raamatussa.

Näin SRK:n vuosikokous toteaa pääsihteeri Aimo Hautamäen laatimassa julkilausumassa: ”4. Jumala on elämän ja kuoleman Herra, elämän luoja ja ylläpitäjä. Hänellä yksin on valta antaa elämä ja ottaa se pois. (1. Sam. 2:6; Job 10:12; Ps. 139:13-16) Ihmisellä ei ole niihin valtaa. Tämä koskee myös eutanasiaa ja aborttia. Lääketieteen tehtävänä on ihmisyyttä kunnioittaen suojata elämää ja lievittää kärsimystä sekä edistää ja ylläpitää terveyttä.” Seuraavassa tarkastellaan kutakin edellä mainittua Raamatun kohtaa erikseen.

'''1) Viittaus Samuelin kirjaan (1. Sam. 2:6)''' Kyseessä on erään Vanhan Testamentin henkilön, Hannan, kiitosrukous. Hanna on toinen Elkana-nimisen miehen kahdesta vaimosta. Hanna oli ollut murheissaan siitä, ettei ollut vastoin toivomuksiaan tullut raskaaksi. Elkanan toinen vaimo, joka oli synnyttänyt lapsia, oli vuosia ilkeämielisesti pilkannut Hannaa tämän lapsettomuudesta.

Rukoiltuaan hartaasti Jumalalta lasta Hannan toive lopulta toteutui. Niin hän toimittaa kiitosrukouksen ja kiittää Herraa. Siinä hän toteaa: ”Herra lähettää kuoleman ja antaa elämän, vie alas tuonelaan ja nostaa sieltä.” (1. Sam. 2:6.) Kiitosrukous, jossa Hanna kiittää Jumalaa siitä, että oli tullut raskaaksi, eikä jäänytkään lapsettomaksi, ei käy mitenkään perusteeksi ehkäisykiellolle. Se kuvaa vain sitä luonnollista kiitollisuutta, jota aviopari tuntee kun hartaasti odotettu lapsi saadaan perheeseen.

Tässä Hannan kiitosrukous kokonaisuudessaan: ”Hanna sanoi hänelle: ’Herrani, niin totta kuin elät, minä olen se nainen, joka viipyi pitkään luonasi rukoilemassa Jumalaa. Tätä poikaa minä rukoilin itselleni, ja Herra antoi minulle mitä pyysin. Nyt minä luovutan hänet Herralle. Olkoon hän Herran oma koko elämänsä ajan."’ Sitten he kumartuivat rukoilemaan Herraa. Hanna rukoili sanoen: ’-- Sydämeni riemuitsee Herrasta, Herra nostaa minun pääni pystyyn. Minä voin rohkeasti vastata vihollisilleni, sinun avustasi minä iloitsen. Vain Herra on pyhä, ei ole toista, meidän Jumalamme yksin on luja kallio. Jättäkää suuret sananne, luopukaa röyhkeistä puheistanne, sillä Herra on Jumala, hän tietää kaiken, hän punnitsee teot. Soturien jouset ovat poikki, mutta maassa makaaviin palaa voima. Jotka kerran elivät yltäkylläisyydessä, saavat niukan leipänsä toisen työssä, mutta niiltä, jotka näkivät nälkää, ei lopu ruoka. Hedelmätön saa seitsemän lasta, mutta se, jolla oli monta poikaa, jää kuihtumaan yksin. Jotka kerran elivät yltäkylläisyydessä, saavat niukan leipänsä toisen työssä, mutta niiltä, jotka näkivät nälkää, ei lopu ruoka. Hedelmätön saa seitsemän lasta, mutta se, jolla oli monta poikaa, jää kuihtumaan yksin. Herra lähettää kuoleman ja antaa elämän, vie alas tuonelaan ja nostaa sieltä. Herra tekee köyhäksi ja antaa rikkauden, painaa maahan ja kohottaa. Hän ylentää tomusta mitättömän ja korottaa tuhkasta köyhän, sijoittaa heidät ylhäisten joukkoon ja antaa heille kunniasijan. Maan perustukset ovat Herran, niiden varaan hän on laskenut maan. Hän pitää huolen omiensa askelista, mutta pahat joutuvat pimeyteen. Omin voimin ei yksikään menesty. Ne, jotka Herraa vastustavat, joutuvat kauhun valtaan, kun Korkein jylisee taivaasta. Herra tuomitsee koko maanpiirin. Hän antakoon voimaa kuninkaalleen, hän kohottakoon pystyyn voideltunsa pään!’ Sitten Elkana meni kotiinsa Ramaan, ja poika jäi pappi Eelin luo palvelemaan Herraa.” (1. Samuelin kirja 1: 26-28.)

'''Hanna siis kiittää Jumalaa siitä, ettei hän jäänyt lapsettomaksi. Tällä Raamatun kohdalla ei voida perustella ehkäisykieltoa.'''

2) Toiseksi julkilausuma perustelee ehkäisykieltoa '''Jobin kirjan jakeella (Job. 10:12):''' ”Sinä annoit minulle elämän, olit uskollinen, sinun huolenpitosi oli suojanani.” Hautamäki on irrottanut jakeen asiayhteydestään Raamatun tekstissä. Se on osa kaikkien tunteman Job-raukan epätoivoista puhetta Jumalalle, joka on piinannut häntä julmasti, lyötyään vetoa Saatanan kanssa palvelijansa Jobin uskollisuudesta. Kun luemme huolellisesti ja useampia jakeita ko. kohdasta Jobin kirjaa, ymmärrämme mistä tässä asiayhteydessä on kyse. Job muistuttaa Jumalaa sitä, miten hän itse, osana ihmiskuntaa, on Jumalan tekoa, ja miten Jumala on aikaisemmin osoittanut häntä kohtaan suopeutta luodessaan hänet. Job moittien ihmettelee nyt, kuinka Jumala on nyt alkanut häntä, omaa luomustaan, ankaralla tavalla kiusata: ”Jumala, älä tuomitse minua syylliseksi! Kerro minulle, miksi käyt oikeutta minua vastaan. Mitä sinä siitä hyödyt, että sorrat minua, että hyljeksit omien kättesi luomusta ja annat menestyksen valaista jumalattomien tiet? Onko sinulla samanlaiset silmät kuin meillä, näetkö sinä samalla tavoin kuin ihminen näkee? Ovatko sinun päiväsi vähät kuin ihmisen päivät, hupenevatko sinun vuotesi niin kuin ihmisen vuodet? Sinä tutkit tarkoin minun rikkomukseni ja otat selvää, mitä syntejä olen ehkä tehnyt, vaikka hyvin tiedät, että en ole syyllinen, ja tiedät, ettei sinun käsistäsi pelasta mikään. Sinun kätesi ovat punoneet minut kokoon. Oletko nyt muuttanut mielesi, aiotko tuhota minut? Muista, että olet itse minut tehnyt maan savesta! Nytkö teet minut maan tomuksi jälleen? Sinä vuodatit minut kuin maidon astiaan, sinä kiinteytit minut muotooni kuin juuston, olet pukenut minut lihaan ja nahkaan, liittänyt luilla ja jänteillä minut kokoon. Sinä annoit minulle elämän, olit uskollinen, sinun huolenpitosi oli suojanani.” (Job 2-12.) Tämä Jobin omaa puhetta oleva teksti on yksi Vanhan Testamentin ja koko Raamatun puhuttelevimpia kohtia ihmisen epätoivosta ja Jumalan kyselemisestä. Puhe kuvaa koskettavasti ihmisen masennusta ja toivottomuutta epäoikeudenmukaisen kohtalon lyömänä.

Kyseessä on puhutteleva runollinen teksti, jossa ei ole lainkaan kyse ehkäisystä eikä ihmisen lisääntymiseen vaikuttamisesta, ei myöskään sellaisen kieltämisestä. Tällä Jobin puheella ei voida mitenkään perustella ehkäisykieltoa.

3) Kolmantena Raamatusta otettuna argumenttina Aimo Hautamäki viittaa '''Psalmeihin (Ps. 139:11-16).''' Psalmi kuuluu kokonaisuudessaan näin:

”Laulunjohtajalle. Daavidin psalmi.

Herra, sinä olet minut tutkinut, sinä tunnet minut Missä olenkin, minne menenkin, sen sinä tiedät, jo kaukaa sinä näet aikeeni. Kuljen tai lepään, kaiken olet mitannut, perin pohjin sinä tunnet minun tekemiseni. Kielelläni ei ole yhtäkään sanaa, jota sinä, Herra, et tuntisi. Sinä suojaat minua edestä ja takaa, sinä lasket kätesi minun päälleni. Sinä tiedät kaiken.

Se on ihmeellistä, siihen ei ymmärrykseni yllä. Minne voisin mennä sinun henkesi ulottuvilta, minne voisin paeta sinun edestäsi? Vaikka nousisin taivaaseen, sinä olet siellä, vaikka tekisin vuoteeni tuonelaan, sielläkin sinä olet. Vaikka nousisin lentoon aamuruskon siivin tai muuttaisin merten taa, sielläkin sinä minua ohjaat, talutat väkevällä kädelläsi. Vaikka sanoisin: "Nyt olen pimeyden kätköissä, yö peittää päivän valon", sinulle ei pimeys ole pimeää, vaan yö on sinulle kuin päivänpaiste, pimeys kuin kirkas valo.

Sinä olet luonut minut sisintäni myöten, äitini kohdussa olet minut punonut. Minä olen ihme, suuri ihme, ja kiitän sinua siitä. Ihmeellisiä ovat sinun tekosi, minä tiedän sen.

Minä olen saanut hahmoni näkymättömissä, muotoni kuin syvällä maan alla, mutta sinulta ei pieninkään luuni ole salassa. Sinun silmäsi näkivät minut jo idullani, sinun kirjaasi on kaikki kirjoitettu. Ennen kuin olin elänyt päivääkään, olivat kaikki päiväni jo luodut. Kuinka ylivertaisia ovatkaan sinun suunnitelmasi, Jumala, kuinka valtava onkaan niiden määrä! Jos yritän niitä laskea, niitä on enemmän kuin on hiekanjyviä. Minä lopetan, mutta tiedän: sinä olet kanssani.” (Ps. 139:1-18.) Tämä psalmi kuvaa Jumalan olemusta, kaikkinäkevyyttä ja kaikkitietävyyttä.

Psalmeissa, joita kokonaisuutena voidaan pitää Raamattuun sisältyvänä runollisena rukouskirjana, voidaan erottaa viisaus-, rukous- ja valitusrunoja. Psalmeissa ei ole varsinaisia hengellisiä käskyjä eivätkä ne kristillisessä tulkintaperinteessä edusta muutoinkaan Raamatun hengellistä ydintä. Kyse on yksinomaan runollisesta kielikuvasta, vertauskuvallisesta puhetavasta, jolla halutaan sanoa painokkaasti, että ihminen on Jumalan luoma ja koko elämämme kuuluu Jumalalle, mennyt, nykyinen ja tuleva. '''Tällä ei siis myöskään voida perustella ehkäisykieltoa. Psalmissa ei viitata sellaiseen.''' Huolimaton ja mielivaltainen Raamatun irrallisten lauseiden heittely ehkäisykiellon perusteeksi ei voi olla herättämättä vakavia kysymyksiä. Osoittaako tämä synnin käsitteen hämärtymistä ja sekä Raamatun että kristinopin luvattoman heikkoa tuntemusta. Vai onko kyse 1960-luvulla herätysliikkeeseen luodusta kiellosta, jota SRK:n edustajat ja saarnaajat yrittävät kuulijoita ja lukijoita manipuloiden hengellistää, siinä epäonnistuen.

Ehkäisykiellon painotukset eri aikoina
Ehkäisykielto nousi esiin SRK:n julkilausumissa ja Päivämiehessä 1960-luvulla, samaan aikaan kun suuri joukko vanhoillislestadiolaisia pappeja ja muita teologeja erotettiin, joutui eroon tai itse irrottautui herätysliikkeestä. Vuosien mittaan SRK:n johtokunta ja Päivämies-lehden kirjotiukset ovat painottaneet ehkäisykieltoa eri tavoin. Seuraavassa on kooste määräyksistä eri vuosikymmeniltä.

1)Ennen sotia ei syntyvyyden säännöstelyyn otettu kantaa.

2) Päivämies vuodelta 1957: asia nähdään pariskunnan ja lääkärin välisenä ratkaisuna:

"Kun me yksityiset kansalaiset, avioparit ja kodit olemme lainalaiseen yhteiskuntajärjestykseen sidottuja, olemme me siinä asemassa myöskin laillistettuun lääkärintoimeen nähden...me myös siirrämme vastuun syntyvyyden aiheelliseksi katsotusta rajoittamisesta kokonaan lääkärin vastuulle." (Päivämies 1957)

3) Päivämies 1967: kantaa kiristettiin, niin että vain naisen ehdoton kuolemanvaara salli ehkäisyn:

"Silloin kun nähdään odottava äiti kuolemanvaaran edessä, saa kristitty myös nähdä Jumalan tahdon ja alistua tarvittaessa äidin hengen pelastamiseksi välttämättömään." (Päivämies 1967)

4) Päivämies 1974: em. kannoista edelleen kiristetty linja, jossa ei sallita edes "erillään olemista" eli selibaattia; opin määrittäjät sallivat lyhyen selibaattiajan vain silloin, jos kyseessä on "hetkellinen sairaus":

"...Perhesuunnittelu on synti kaikissa muodoissaan. Ei voi tulla kysymykseen kalenterin seuraaminen, ei edes yhteisestä sopimuksesta erillään oleminen...se on Jumalan Sanan mukaan sallittu vain hetkeksi sairauden vuoksi. Mutta sairauttakaan ei saa tehdä pahemmaksi kuin se todellisuudessa on ja näitä tekosyitä käyttää väärään tarkoitukseen." (Päivämies 1974)

5) Päivämies 1979: äärimmäisen tiukka kielto, joka ei kunnioita kuoleman majesteettiakaan:

"Ei milloinkaan eikä missään muodossa ihmiselämän ehkäisy tule Jumalan lapsilla kysymykseenkään. Jumalan lapsina me tiedämme, että se on Pyhä asia Jumalan elämä, ja elämän mahdollisuudet on kätketyt juuri siemeneen. Siksi ei missään muodossa ehkäisyä ole hyväksytty. Vaikka niinkin kävisi että uskovainen äiti taikka lapsi kuolisi synnytyksessä, taikka odotusaikana, niin he pääsisivät taivaaseen." (Päivämies 14.2.1979)

6) Päivämies 2005: Lääketieteellisistä syistä ehkäisy näyttäisi olevan sallittu, mutta asia on ilmaistu epämääräisesti, sanamuodolla, jota on yritetty eri tavoin tulkita:

"Vaikean sairauden tai muun ylitsepääsemättömän esteen edessä voidaan joutua ratkaisuun, jonka seurauksena uusi raskaus ei ole enää mahdollinen." (Päivämies 12.10.2005)

Esimerkiksi vl-teologi ja pappi Juhani Alaranta on Siionin Lähetyslehdessä kiistänyt, että ehdottomaan ehkäisykieltoon olisi tehty lievennyksiä. (Ks. Alaranta, J.: Onko meitäkin moneksi? Siionin Lähetyslehti n:o 10/2006.)

Analyysi Alarannan artikkelin rivienvälisestä sisällöstä eli lukuohje: http://keskustelu.suomi24.fi/show.fcgi?category=1000000000000003&conference=4500000000000490&posting=22000000020182839

Jumala loi ihmisen maan päälle - kuvitelma hedelmöittymistään odottavien ihmisten varastosta on hölynpölyä
Lestadiolaisopetuksessa teoretisoidaan, että ihminen kykenisi estämään Jumalan ennakkoon päättämää luomistyötä, jos aviopari säännöstelee hedelmällisyyttä ja vaikuttaa millään tavoin perheen kokoon. Monet ehkäisykieltoa puolustavat tuntuvat kuvittelevan mielessään, että Jumala olisi jotenkin ennakkoon määritellyt jokaiselle perheelle ”oikean” lasten määrän. On ajateltu, että uskovaisen ihmisen, avioparin, tulee pyrkiä täyttämään tämä ajateltu Jumalan ennalta asettama lasten määrä.

Edelleen on ajateltu, että tämä tapahtuu siten, että hedelmöitys on pakko sallia niin kauan kuin avioparin on mahdollista biologisesti lapsia hedelmöittää ja niin kauan kuin ihmisen on mahdollista synnyttää, ennen kohdun repeytymistä ja mahdollista naisen hengen menetystä. Hedelmöitystä ei ole luvallista estää millään menetelmällä tai tekemättä jättämisellä. Sitävastoin hedelmöittymisen edistämisen mielessä tätä prosessiin vaikuttamista on pidetty sallittuna, eli hedelmöityshoidot on lestadiolaisuudessa hyväksytty.

Tällaisella teoretisoivalla ja fatalistisella uskomuksella ei ole opillista perustaa kristillisessä uskossa eikä Raamatussa. Ajatus on jo lähtökohtaisesti harhainen: kun ajatellaan, että ihmisellä olisi jotakin Jumalalle annettavana, kiistetään Jumalan kaikkivaltius ja Hänen ansiotta ihmiselle antama armonsa.

On epäkristillistä taikauskoa ajatella, että Jumalalla olisi tuonpuoleisessa Jumalan todellisuudessa jokin ihmisvarasto, josta Hän lähettää vauvoja ihmisille. On Raamatun luomiskäsityksen vastaista ajatella, että Jumalalla olisi tuonpuoleisuuden ”varastossaan” kaikkien yksittäisten ihmisyksilöiden biologinen eli aineellinen lähtökohta solutasolla. Jumala ei ole jättänyt taivaaseen "henkilä" jotka muka odottaisivat omaa syntymäänsä eli siirtymistään sopivaan munasoluun tai siittiöön.

Tällaisella käsityksellä ei ole perustaa Raamatussa. Raamatun luomiskertomuksen mukaan Jumala loi ihmisen ja tämä luominen on päättynyt. Luomisen jälkeen käynnistyivät luonnolliset elävän olion prosessit, kuten lisääntyminen.

Kaikki ihmisten ”valmistusaineet” ovat siten jo täällä maan päällä, ihmisten elimistössä. Jumala asetti ne ihmiseen luomisessa, kuten Mooseksen kirjassa vertauskuvallisesti ja samalla elävästi ja havainnollisesti kerrotaan. (1. Moos. 1.) Jumala on siten tämän kaiken jo ilmoittanut meille Sanassaan.

Myös apostoli Paavali viittaa tähän pitkässä puheessaan ylösnousemuksesta ja maallisesta ruumiillisuudesta, kirjoittaessaan Korinttolaiskirjeessä: ”Ei kaikkien elollisten ruumis ole samanlainen, vaan ihmisellä on oma ruumiinsa, nelijalkaisilla omansa, linnuilla omansa ja kaloilla omansa.” (1. Kor.15:39.)

Matteuksen evankeliumissa (Matt.22: 23–33) on kertomus, jossa saddukeukset pyrkivät saamaan Jeesuksen ansaan tuonpuoleisuutta koskevalla kysymyksellään. Saddukeukset viittasivat Mooseksen lakiin, jonka mukaan siihen aikaan veljen kuului avioitua edesmenneen veljensä lesken kanssa. Se oli juutalainen tapa ja uskonnon silloinen vanha määräys.

Saddukeukset kyselivät ilkkuen Jeesukselta, kenen puoliso tämä usean veljeksen vaimona elämänsä elänyt nainen sitten taivaassa mahtaakaan olla. Tässä saddukeusten kysymyksessä on asiallisesti täsmälleen sama ajatus kuin niillä vl-”sananselittäjillä”, jotka vaativat vaimoja synnyttämään ”kaikki lapset jotka Jumala on aikojen alussa määrännyt”. Eli he asettavat tässä elämässä olemassa olevat inhimilliset ihmiset (vauvat ja avioparit ja heidän lapsensa) olemaan olemassa sellaisessa tuonpuoleisuudessa, jossa ei Raamatun mukaan kerta kaikkiaan olla kenenkään aviopuolisoita, ei myöskään kenenkään lapsia, leskiä eikä muitakaan sukulaisia inhimillisessä ja maanpäällisessä mielessä.

Jeesus vastasi heille: "Te kuljette eksyksissä, koska ette tunne pyhiä kirjoituksia ettekä Jumalan voimaa. Ei ylösnousemuksessa oteta vaimoa eikä mennä vaimoksi. Ylösnousseet ovat kuin enkelit taivaassa. -- ettekö ole lukeneet, mitä Jumala on teille sanonut: 'Minä olen Abrahamin Jumala, Iisakin Jumala ja Jaakobin Jumala'? Ei hän ole kuolleiden Jumala, vaan elävien." (Matt. 22: 29-32.)

Jeesus vastasi näille kysyjille täysijärkisesti ja loogisesti: tämän inhimillisen elämän asiat eivät kuulu tuonpuoleisuuden maailmaan. Jumala on luonnollisina maan olentoina elävien ihmisten Jumala. Ihminen elää elämäänsä tässä ja nyt. Meidän on turhaa vaivata päätämme tuonpuoleisuuden olomuotoja spekuloimalla, eli pohtien missä lapsemme ovat ennen hedelmöittymistä. Me emme ole aviopareina, emme perheinä, emme kenenkään lapsina emmekä puolisoina, emme miehinä emmekä naisina olemassa tuonpuoleisessa, Jumalan luona.

Eivät myöskään meidän siittiömme eivätkä munasolumme ole ennen syntymää odottamassa Jumalan luona ilmestymistään maan päälle. Me olemme ihmisiä ja sidoksissa tähän ihmismäisyyteemme, normaaliin biologiaan ja fysiologiaan, jonka Jumala meille luomisessa antoi. Kukin ihmispersoona kehittyy omaksi persoonallisuudekseen perimän ja ympäristön vaikutuksesta. Häntä ei ole persoonana olemassa ennen syntymäänsä.

Voimme siis todeta, että kaikki maailmaan syntyvät ihmiset ovat jo olemassa maan päällä, nyt ja tulevaisuudessa elävien ihmisten elimistössä.

Jumala loi ihmiskunnan luomisessa, ja kaikki mahdolliset ihmiset ”on jo luotu”. Jumalan todellisuus tuonpuoleisessa on tyystin erilainen todellisuus kuin ihmisten todellisuus. Tästä Jeesus selkein sanoin muistuttaa.

Jeesus osoitti, että on ihmiseltä harhaoppista sekoittaa tuonpuoleisuuteen liittyviä asioita tämänpuoleiseen arkielämään. Tällaiseen harhaiseen ajatteluun syyllistytään silloin, kun fatalistisesti ajatellaan, että Jumala olisi ennakkoon päättänyt ihmisen syntymisestä yksilöiden solutasolla, ja ihmisellä olisi muka valtaa ja mahdollisuuksia ”muuttaa” Jumalan luomistyötä. Sellainen ajattelu on lisäksi Jumalan kaikkivaltiuden häpäisemistä.

Lähteet
Alaranta, J. 2006. Onko meitäkin moneksi? Siionin Lähetyslehti nro 10/2006.

Alasuutari, P. 1992. Ehkäisyn kiellon synty ja umpikuja vanhoillislestadiolaisessa herätysliikkeessä. Sosiologia 1992, nro 2, s. 106–115.

Ehkäisy ja perhesuunnittelu -sivusto. Vanhoillislestadiolaisuus kriittisessä valossa, laat. Admata. 

Hytönen, M. 2003. Kirkko ja nykyajan eettiset kysymykset. Kirkon tutkimuskeskuksen julkaisuja 80. Tampere: Kirkon tutkimuskeskus, 2003.

Oikea ja väärä. SRK:n julkilausuma 2.7.2005, Perhon [suviseurat.http://www.srk.fi/index.php?p=artikkeli_1]

Pyysalo, R. 1980. Herätysliikkeiden asenteissa tapahtuneista muutoksista kymmenvuotiskautena 1962–1972. – Spiritus et institutio ecclesiae. Libellus in honorem Erkki Kansanaho. Editor Juha Pihkala. Suomen Kirkkohistoriallisen Seuran toimituksia 117. Helsinki: Suomen Kirkkohistoriallinen Seura.

Päivämies-lehden vuosikerrat.

- -

Monet vanhoillislestadiolaiset naiset ja äidit ovat kokeneet suuren perheen ja tiukan synnytystahdin taakaksi ja kokevat kärsivänsä tilanteesta sekä psyykkisesti että fyysisesti. Monet ovat kokeneet myös yhteisön perheitä ja lasten syntymävälejä koskevan kontrollin ahdistavaksi. Toisaalta monet vanhoillislestadiolaiset naiset nimenomaan haluavat suuren perheen ja kokevat elämänsä onnelliseksi ja rikkaaksi sekä kokevat juuri ehkäisemättömyydellä toteuttavansa Jumalan tahdon.

Aiheesta käytyä keskustelua Suomi24:ssä:

 Missä voi äiti puhua?

 VL-nainen on vahva, aktiivinen selviytyjätyyppi

 Jos ehkäisy olisi murhan synti

 Uskovainen mies ja seksi

Odotan yhdeksättä lasta

 Tein Raamattu-haku -testin

 Nainen pelastuu synnyttämällä